ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10235/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року (суддя Сацький Р.В.)
у справі № 280/10235/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» 
до Державної служби України з безпеки на транспорті у особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області
про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті у особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 045749 від 22.10.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є протиправною, а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року адміністративний позов задоволено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, у разі обладнання аналоговим тахографом, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Лише у разі відсутності заповненої тахокарти при обладнанні транспортного засобу аналоговим тахографом, або карти водія чи роздруківки даних роботи тахографа при обладнанні транспортного засобу цифровим тахографом, вважається, що водій не виконав вимоги пункту 3.3 Інструкції № 385.
Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 08.09.2024 та 09.09.2024 транспортним засобом не керував, оскільки автомобіль перебував у стані стоянки, що виключало необхідність використання тахокарт водієм у ці дні. Посилаючись на приписи Інструкції № 385, суд вказав про обов`язок водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа. Оскільки при проведенні перевірки водій мав роздруківку відпочинку водія на вказаний період, тому суд визнав хибним висновок відповідача про відсутність у водія одного з документів, визначених п. 3.3 Інструкції № 385. При цьому, суд зазначив, що водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки (тахокарти) або бланк підтвердження діяльності за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто всього 29. Тахокарта фіксує відомості про режим праці водія, а бланк підтвердження діяльності містить інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом. Проте це застосовується лише якщо транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом, оскільки у цифровому тахографі ці дані фіксуються автоматично. У даному ж випадку транспортний засіб обладнано цифровим тахографом, що не заперечується відповідачем. Водій мав при проведенні перевірки карту водія та роздруківку даних з тахографа за кожен день, протягом якого керував транспортним засобом.
За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що оскільки у водія відсутній обов`язок використовувати тахокарти у вихідні дні та періоди, коли він фактично не виконував трудових обов`язків, відсутні правові підстави для констатації порушення ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що перевіркою виявлено, що позивач допустив порушення законодавства про автомобільний , а саме під час перевезення вантажів, позивач як перевізник не забезпечив водія тахокартами у кількості, що передбачена ЄУТР або бланком підтвердження діяльності, що зафіксовано в акті проведення перевірки №АР059443. Зауважує, що транспортний засіб позивача був обладнаний аналоговим тахографом, адже саме такий тахограф використовує тахокарти. Вказує, що оскільки транспортний засіб мав аналоговий тахограф, то водій мав надати 29 тахокарт або за їх відсутності – бланк підтвердження діяльності. Відтак, скаржник наполягає, що спірна постанова є правомірною, а підстав для задоволення позову немає.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11.09.2024 на 21 кілометрі + 424 метрах автошляху М-14 «Одеса-Мелітополь», посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області проведено рейдову перевірку автотранспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом DROMECH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатами якої складено акт від 11.09.2024 № АР 059443 щодо дотримання законодавчих вимог у сфері автомобільного транспорту при здійсненні пасажирських та вантажних перевезень.
Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 976, водій транспортного засобу під час проведення перевірки пред`явив посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Укртрансбезпеки наступні документи: свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів; посвідчення водія, тахокарти за 07-08.09.2024 та 10-11.09.2024; товарно-транспортну накладну від 11.09.2024.
Посадовою особою Укртрансбезпеки під час перевірки зафіксовано порушення перевізником вимог статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 6.1 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 та пункту 3.3 розділу ІІІ Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, що полягало у незабезпеченні водія під час вантажних перевезень необхідною кількістю тахокарт, передбаченою ЄУТР, або бланком підтвердження діяльності. Вказане порушення відображено в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 11.09.2024 № АР 059443.
Водій ОСОБА_1 з актом перевірки ознайомлений, про що свідчить його підпис. У своїх поясненнях водій зазначив, що дні, вказані в акті перевірки як дні порушення (08.09.2024 та 09.09.2024), були його вихідними днями.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» отримало запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, зафіксованого в акті перевірки від 11.09.2024 № 059443, до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Укртрансбезпеки. Не погоджуючись із зазначеним актом, ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» 21.10.2024 подало до органу заперечення на акт проведення перевірки № 059443 від 11.09.2024, яке вручено особисто представнику Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, що підтверджується відповідною відміткою посадової особи на копії заперечення.
На підставі акту перевірки від 11.09.2024 № 059443, Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області 22.10.2024 винесено постанову № ПШ 045749 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Позивач, не погоджуючись із означеною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Встановлені у справі обставини свідчать, що позивач надавав послуги з перевезення вантажів як суб`єкт господарювання, використовуючи найману працю водія, вантажні перевезення здійснювались позивачем вантажними автомобілями в межах України. Належний позивачеві транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний аналоговим тахографом.
Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п.4 Порядку).
Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), серед яких зазначено: перевірка наявності визначених ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
В спірному випадку підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» стало виявлене за результатами рейдової перевірки порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», суть якого (порушення) полягає у відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме: відсутності у водія ОСОБА_1 тахокарт, передбачених ЄУТР, або бланка підтвердження діяльності з інформацією про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Так, відповідно до ч.1, 2 ст.48 цього Закону автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-III не є вичерпним, оскільки у наведеній нормі визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи, необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.
За правилами ч.2 ст.49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів зобов`язаний:
мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;
перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення;
забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі);
дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Відповідно до ст.18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Отже, в розумінні зазначеної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення внутрішнього чи міжнародного.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340.
Згідно з п.1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України (п. 7.1 Положення № 340).
Відповідно до п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Згідно з п. 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв. 
Відповідно до п.6.4 Положення № 340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.
У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).
Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.
Отже, чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.
Зазначені висновки відповідають застосуванню норм матеріального права у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 823/1199/17.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.
Згідно п.1.1, 1.2 цієї Інструкції вона розроблена відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух». 
Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; 
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
За приписами п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів. 
Згідно з п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Відповідно до п.3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа. 
Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перевізник, який здійснює перевезення вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон, повинен обладнати автомобіль діючим та повіреним тахографом, у разі використання аналогового тахографа водій транспортного засобу використовує тахокарти, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.
20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Виходячи з наведеного вище правового регулювання, при здійсненні перевезення водії мають надавати інспектору для контролю тахокарти за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахокарт, а в разі відсутності тахокарт - бланк підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
В спірному випадку позивач не заперечує відсутність у водія на момент перевірки оформлених тахокарт за 08 та 09 вересня 2024 року або бланку підтвердження діяльності водія, пояснюючи, що у ці дні водій не працював (був вихідний), на підтвердження чого надав табель робочого часу. 
Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає, що внутрішні документи підприємства, такі як графіки роботи, накази про відпустку, накази про відрядження, табелі обліку робочого часу та інше, не є документами, які повинні бути у водія для пред`явлення під час перевірки.
При здійсненні перевезення водії мають надавати інспектору для контролю тахокарти за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахокарт, а в разі відсутності тахокарт - бланк підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено відсутність у водія на момент проведення перевірки тахокарт у відповідній кількості (за поточний день та попередні 28 календарних днів), або бланку підтвердження діяльності водія, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що спричиняє наслідки у вигляді відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу ст.48 Закону № 2344-III водій позивача саме під час проведення перевірки посадовою особою відповідача мав надати документи, необхідні для внутрішніх перевезень вантажів, а тому ненадання водієм таких документів саме під час проведення перевірки є достатнім для висновку про допущення позивачем порушення приписів ст.48 Закону № 2344-III, за що передбачено відповідність згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.
З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що в спірному випадку наявні у справі докази підтверджують виявлений відповідачем факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, тому підстави для визнання постанови № ПШ 045749 від 22.10.2024 протиправною відсутні.
Суд першої інстанції під час розгляду справи не дослідив обставини, які мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 280/10235/24 – скасувати, ухвалити нове рішення.
В позові відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров