Справа № 352/2737/25
Провадження № 2/352/284/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі судді Гриньків Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.
28.11.2025 року представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що між відповідачем та ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 06.09.2021 року був укладений договір позики № 77524339 на суму 13 342 грн строком на 30 днів із відсоткової ставкою 1,99%.
Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором, яка становить в загальному - 38733,38 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 13 342 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 25 389,19 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору - 0.00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0 грн; інфляційні збитки - 0.00 грн; нараховані 3% річних - 2,19 грн. 
22.02.2022 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором №77524339від 06.09.2021 року, боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 в загальному розмірі 38731,19 грн.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року у тому числі за договором №77524339від 06.09.2021 року, боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 в загальному розмірі 38733,38 грн.
Таким чином позивач ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за договором №77524339від 06.09.2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Представник позивача у позовній заяві просила розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачу була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої, згідно п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України, є 16.12.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. 
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
ІV. Фактичні обставини справи.
06.09.2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір споживчий кредит № 77524339 (а.с.37-40).
Згідно п. 1 договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
У відповідності до умов договору: сума позики становить 13 342 грн. 
Кредит надається строком на 30 днів з 06.09.2021 по 06.10.2021 року (строк кредитування). 
Процентна ставка (базова) / день 1,99% (п. 2.3 договору). Знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) – 1%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) – 2,70%, пеня %/день (не застосовується в період карантину) – 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 2300%, орієнтовна загальна вартість позики, у грн. - 17324,59 грн.
Відповідно до п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. 
Згідно п. 5 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0.01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «MYCREDIT»), розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/.
Відповідно до п.12 цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Згідно п.16 договору якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування».
У відповідності до п. 19 договору, інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору.
Договір підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора C1jESI4E14 06.09.2021 року, надісланим на відповідний номер телефону (а.с.6).
Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000065912/ТНПП від 23.10.2025 року підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) Дата 06.09.2021 року; 2) Номер платежу 1b26adf0-de68-4531-9123-3dbfe2f7450a; 3) Сума 13342.00 грн.; 4) Отримувач КАСПРУК СЕРГІЙ - ЕПЗ номер НОМЕР_1 (а.с.7).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 77524339 за період з 06.09.2021 по 22.02.2022 року за боржником, яким є ОСОБА_1 рахується заборгованість в загальному розмірі 38731,19 грн, з яких 13342 грн - сума заборгованості за основною сумою, 25389,19 грн - заборгованість за відсотками. Нарахування відсотків здійснювалось за період з 06.09.2021 року по 04.01.2022 року за базовою процентною ставкою 1,99%, що у грошовому виразі становить 265,51 грн. Боржником за договором здійснювалось погашення заборгованості, зокрема: 07.10.2021 року - 431,45 грн, 07.10.2021 року - 2157,27 грн, 13.10.2021 року - 411,54 грн, 15.11.2021 року - 578,54 грн, 15.11.2021року - 2892,71 грн, а всього - 6471,51 грн (а.с.10-11).
22.02.2022 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про споживчий кредит №77524339 від 06.09.2021 року, що укладено між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником яким є: ОСОБА_1 (а.с.18-22).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 38731,19 грн, що складається з 13342 грн заборгованості за тілом кредиту та 25389,19 грн заборгованості за відсотками (а.с.33).
Згідно з розрахунком заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 перед ТОВ "Вердикт Капітал" за кредитним договором №77524339 від 06.09.2021 року становить 38733,38 грн, що складається з 13 342 грн заборгованості за тілом кредиту, 25 389,19 грн заборгованості за відсотками, 2,19 грн 3% річних за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 року (а.с.34).
У подальшому, 10.03.2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено Договір № 10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ "Коллект Центр" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №77524339 від 06.09.2021 (а.с.36-41).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 ТОВ "Коллект Центр" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 38733,38 грн, що складається з 13 342 грн заборгованості за тілом кредиту, 25 389,19 грн заборгованості за відсотками, 2,19 грн 3% річних (а.с.54).
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За правилами ч. 1ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 2 статті 639ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В п. 1ст.629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В п. 1ст.612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору
Відповідно до статті 512ЦКУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516ЦКУкраїни визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077ЦКУкраїни за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078ЦКУкраїни предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦКУкраїни презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦКУкраїни боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Так, судом встановлено, що 06.09.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір позики № №77524339, у відповідності до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 13 342 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% в день. Дата повернення позики – 06.10.2021 року. Знижена процентна ставка - 1%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день – 2,70%.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 13 342 грн підтверджено довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» про перерахування суми кредиту.
При цьому суд враховує, що пролонгація строку кредитування договором не передбачена та відповідно не здійснювалась, а відтак розмір відсотків за ставкою 1,99%, нарахованих на тіло кредиту 13 342 грн в межах строку кредитування 30 днів, має становити 7 965,17 грн (13 342*1,99%*30 днів). 
Окрім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем було здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом у загальному розмірі 6 471,51 грн, які на переконання суду, слід пропорційно зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредиту. Відтак тіло кредиту за вказаним договором слід стягнути в розмірі 10 106,25 (13342-6471,51/2) грн, відсотки за користування кредитом слід стягнути в розмірі 4 729,42 грн (7965,17-6471,51/2) та 2,19 грн – 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, нараховані за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 року.
Таким чином, позов слід задовольнити частково.
VІІ. Судові витрати.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 927,97 грн сплаченого судового збору.
Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, дійшов такого висновку.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 13000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 01.07.2024 року про надання правової допомоги №01-07/2024, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», які і заявив до стягнення з відповідача.
На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази:
договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року між ТОВ «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с.63-65);
витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 30.10.2025 року у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , на суму наданої правової допомоги в розмірі 13000 грн (а.с.69);
прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»(а.с.67);
заявкою на надання юридичною допомоги №283 від 01.10.2025 року (а.с.68).
Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 13000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату.
В той же час, враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про надання фінансових послуг №77524339 від 06.09.2021 року в розмірі 14 837,86 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн 86 коп., з яких: 10 106  (десять тисяч сто шість) грн 25 коп. - тіло кредиту, 4 729 (чотири тисячі сімсот двадцять дев`ять) грн 42 коп. - відсотки за користування кредитом, та 2 (дві) грн 19 коп. – 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, нараховані за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 року.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 927 (дев`ятсот двадцять сім) грн 97 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», вул. Мечнікова,3 офіс 306, м. Київ, 01033, код ЄДРПОУ 44276926;
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення складене у повному обсязі 28.01.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду 
Івано-Франківської області Гриньків Д.В.