ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2026 року справа №200/5846/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Отрох Алли Володимирівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року (повне судове рішення складено 03 вересня 2025 року) у справі № 200/5846/25 (суддя в І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 ) у якій просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошової компенсації позивачу за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 158 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає таке.
Позивач проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 та 10.06.2025 відповідачем йому нараховано грошову компенсацію за щорічну невикористану у 2022 та 2025 роках основну 30 денну відпустку та щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 98 днів, період 2019 – 2025 років.
З метою з`ясування врахування відповідачем при розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток додаткової грошової винагороди, представником позивача 24.06.2025 скеровано до відповідача адвокатський запит з цього питання.
03 липня 2025 року отримано відповідь на вказаний адвокатський запит за змістом якої повідомлено, що додаткова грошова винагорода не враховувалася при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, він звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення позивача й повинна ураховуватися при обчисленні розміру компенсації за всі невикористанні ним дні щорічної основної та додаткової відпустки.
В додаткових поясненнях також вважає помилковим висновок суду про те, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, не повинна включатися до складу грошового забезпечення позивача при обчисленні розміру компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки. По-перше, вказана постанова КМУ №168 не передбачає, що виплата такої винагороди є виключно фактичною умовою — її припинення не скасовує права військовослужбовця на її врахування при визначенні середнього грошового забезпечення, яке має розраховуватись з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, передбачених законодавством. По-друге, така виплата була гарантованою державою та мала систематичний характер, а її припинення у певному періоді не є підставою для неврахування її при розрахунку компенсацій, особливо з огляду на обмеження, що діяли в умовах воєнного стану, і які не залежать від волі Позивача. По-третє, відсутність фактичної виплати не нівелює право на врахування відповідного виду грошового забезпечення, якщо він прямо передбачений нормативно-правовим актом і був частиною системи грошового забезпечення особи. 

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , громадянин України, є учасником бойових дій, про що йому 01.04.2019 видано посвідчення серія НОМЕР_2 .
Факт проходження військової служби позивача у ВЧ НОМЕР_1 у спірний період відповідачем не заперечується та підтверджується відомостями військового квитка позивача серія НОМЕР_3 .
Витяг з наказу від 10.06.2025 № 635-ОС свідчить, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 10.06.2025.
Виплачено грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік, грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2025 рік та грошову компенсацію за 98 невикористаних днів додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій за 2019 – 2025 роки.
Відповідно довідки про грошове забезпечення та інші винагороди за 2022 рік, виданої ВЧ НОМЕР_4 03.07.2025 за № 1023 ОСОБА_1 , судом установлено, що позивач отримував:
додаткову винагороду за ПКМУ № 168 (30 000,00 грн) у березні, квітні, червні, серпні – грудні 2022 року;
додаткову винагороду за ПКМУ № 168 (70 000,00 – 100 000,00грн) у квітні – червні, серпні – грудні 2022 року;
Відповідно довідки про грошове забезпечення та інші винагороди за 2023 рік, видана 03.07.2025 за № 1024 ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_1 судом установлено, що позивач отримував:
додаткову винагороду за ПКМУ № 168 (30 000,00 грн) у січні – березні 2023 року;
додаткову винагороду за ПКМУ № 168 (70 000,00 – 100 000,00грн) у січні – березні 2023 року.
Згідно архівної відомості за 2024 рік ОСОБА_1 додаткову винагороду за ПКМУ № 168 не отримував.
Згідно архівної відомості за 2025 рік ОСОБА_1 додаткову винагороду за ПКМУ № 168 не отримував.
Факт невключення до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ № 168, при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток у загальній кількості 158 днів, відповідач не заперечував.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)
Стаття 9. Грошове забезпечення військовослужбовців
1. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
2. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
4. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Стаття 10-1. Право військовослужбовців на відпустки. Порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них
1. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
8. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
14. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено тарифну сітку та додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб.
Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 (далі - Інструкція № 558, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пункт 2. У цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
Місячне грошове забезпечення складається із:
основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням);
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
Розділ V. Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям залежно від умов проходження служби.
Частина 8. Виплати, що здійснюються військовослужбовцям у разі звільнення їх з військової служби
Пункт 6. У рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Постанова Кабінету Міністрів «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі – ПКМУ № 168, у редакції, чинній на момент отримання позивачем додаткової винагороди)
Пункт 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям… , Державної прикордонної служби, …, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць …, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» затверджено «Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі – Особливості № 726)
Суд звертає увагу, що вказаний наказ прийнято відповідно до абзацу другого пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану», пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою визначення особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Пункт 15. Винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей, є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.
Пункт 2 На період воєнного стану виплачуються:
1) додаткова винагорода:
у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах;
у розмірі 50000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
у розмірі 20100 гривень щомісяця військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані в розпорядження відповідних командирів, після перебування в розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування в розпорядженні;
у розмірі від 15000 до 30000 гривень військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу, у розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах);
2) винагорода за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) в розмірі 6000 гривень військовослужбовцям строкової військової служби пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;
3) винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) в розмірі 2350 гривень курсантам вищих військових навчальних закладів Держприкордонслужби, які перед зарахуванням на навчання не перебували на військовій службі або проходили строкову військову службу, пропорційно часу перебування на службі (навчанні) в розрахунку на місяць.
4) одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень військовослужбовцям у разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Висновки суду.
Позивач мотивує власну позицію тим, що додаткова винагорода, запроваджена ПКМУ № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, а приписи пп.6 п.1 розділу 8 глави V не містять заборон ураховувати відповідну винагороду у складі грошового забезпечення з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Посилається на правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23, від 20.08.2024 у справі № 420/693/23.
Натомість відповідач, заперечуючи доводи позивача, стверджує, що додаткова винагорода, установлена ПКМУ № 168, є одноразовим видом грошового забезпечення, тому така не враховується при розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток.
Окрім того, наголошує, що відповідна компенсація виплачується з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого військовослужбовець мав на день звільнення.
Суд погоджується із доводами відповідача, з огляду на таке.
Абзацем 3 п. 14 ст. 10-1 Закону № 2011 надано право військовослужбовцям, зазначеним в абзацах першому та другому цього пункту у рік звільнення зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки отримати грошову компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Суд звертає увагу, що право позивача на відповідну компенсацію відповідачем не оспорюється, спірним є лише розмір такої.
Цим же законом передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (п. 4 ст. 9 Закону № 2011).
Розміри грошового забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб урегульовано Постановою № 704.
Водночас виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується, серед інших, Міністерством внутрішніх справ (п.3 Постанови № 704).
Таким порядком у випадку позивача є Інструкція № 558, п. 2 якого визначено складові грошового забезпечення та надано визначення, що є місячним грошовим забезпечення військовослужбовця, а саме грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Також визначено складові такого: основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
Вказане є важливим у контексті того, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. (п. 6 ч. 8 розд. V Інструкції № 558)
Установлені судом фактичні обставини свідчать, що позивач отримував додаткову винагороду за ПКМУ № 168: у квітні – червні, серпні – грудні 2022 року; у січні – березні 2023 року; за період 2024 – 2025 року не отримував.
Вказане, на переконання суду, свідчить про не систематичність отримання позивачем відповідної додаткової винагороди та неотримання такої станом на момент виключення зі списків особового складу, що у силу прямого припису п. 6 ч. 8 розд. V Інструкції № 558 унеможливлює включення такої до складу грошового забезпечення у цілях розрахунку компенсації за невикористані відпустки.
Так, в постанові від 23 квітня 2025 року, направляючи на новий розгляд справу № 580/769/23, Верховний Суд зазначив наступне:
«62… відповідач при обчисленні розміру таких виплат (компенсації за невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки), повинен був урахувати суму винагороди, за умови отримання позивачем її перед звільненням.
…
68… суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи виплачувалася позивачу додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, та не встановили чим це підтверджується, а також не визначили розмір цієї винагороди та її періодичність».
В нинішній справі судами першої та апеляційної інстанції з`ясовано, що додаткова винагорода не була щомісячним видом грошового забезпечення, не отримувалась позивачем перед звільненням. 
Крім того, суд бере до уваги положення п. 15 Особливостей № 726, де вказано, що додаткові винагороди, передбачені, зокрема п. 1-1 ПКМУ № 168 є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, тобто не є складовою місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір компенсації за невикористану відпустку.
Щодо посилань позивача на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23, від 20.08.2024 у справі № 420/693/23.
Так, у постанові 23.09.2024 у справі № 240/32125/23 Верховний Суд, вважав, що додаткова винагорода за ПКМУ № 168 належить до щомісячного додаткового виду грошового забезпечення позивача, оскільки виплачувалася позивачу, починаючи з квітня 2022 року по лютий 2023 року (виключений зі списків особового складу у серпні 2023 року), Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки.
Окрім того, Верховним Судом не аналізувалися положення Особливостей № 726, оскільки позивач у справі № 240/32125/23 був військовослужбовцем Збройних Сил України та нарахування його грошового забезпечення регламентовано Порядком № 260, тоді, як у справі, що розглядається позивач є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України й на нього поширюються положення Інструкції № 558.
Аналогічне стосується висновків Верховного Суду від 20.08.2024 у справі № 420/693/23.
Більш того, висновки Верховного Суду в цих справах не є повному мірою застосовними у зв`язку із змінами в законодавстві.
Так, Верховний Суд зазначав, що приписи пунктів 1, 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ вказують, що ці норми встановлюють лише право військовослужбовця на отримання допомоги на оздоровлення та допомоги при звільненні зі служби.
Положення четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України.
Такими нормативно-правовими актами є постанова КМУ №704, якою, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу; окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та Порядок № 260.
Отже, за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.
За правилами підпункту 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові).
Аналогічне виключення стосовно винагород міститься і в пункті 5 розділу ХХХІІ Порядку № 260, яким визначено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд констатує, що делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Тому саме положення Порядку № 260 унормували приписи Закону № 2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір допомоги на оздоровлення.
За такого правового регулювання Верховний Суд дійшов висновку, що обчислюючи розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та допомог на оздоровлення за 2022 - 2023 роки, без щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, відповідач діяв правомірно.
Що стосується умов обчислення розміру компенсації за всі невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки, то Верховний Суд констатує, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Однак, на час звільнення позивача зі служби та виникнення права на отримання компенсації за невикористані відпустки, до підпункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 було внесено зміни згідно з Наказом Міністерства оборони № 23 від 15.01.2025, за якими вже міститься застереження щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Тобто, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, вважає покликання позивача на перелічені постанови суду касаційної інстанції не релевантними до фактичних обставин, що установлені судом у цій справі.
З наведених мотивів окружний суд вірно відмовив у задоволенні позову повністю.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Отрох Алли Володимирівни – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 200/5846/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 22 січня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. В. Геращенко