ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21638/25	
Суддя І інстанції – Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив: 
- рішення посадових осіб Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову мені, ОСОБА_1 , в зарахуванні трудового стажу в колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога» за період з 10.07.1982 року по 2000 рік визнати незаконним;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати мені, ОСОБА_1 , до загального стажу, період роботи в колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога» з 10.07.1982 року по 2000 рік.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні трудового стажу в колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога» за період з 1982 року по 1983 рік та з 1985 року по 2000 рік. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період роботи в колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога» з 1982 року по 1983 рік та з 1985 року по 2000 рік. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Зазначає про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача за архівною довідкою Комунального закладу «Софіївський трудовий архів» Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області від 16.03.2021 № В-146/0119, зважаючи на відсутність у вказаній довідці інформації про номера та дати наказів про прийом/звільнення з роботи та зазначення даних позивача не повністю. Крім того, в трудовій книжці колгоспника від 10.07.1982 № 1035 наявні виправлення за 1994 рік.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 12.01.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. 
Згідно матеріалів справи, до звернення на автоматичне призначення пенсії за віком від 12.01.2025 року позивачем було долучено архівну довідку від 16.03.2021 року за №В-146/0119, за період роботи у колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога» Софіївського району Дніпропетровської області з 1982 року по 1983 року та з 1985 року по 2000 рік. 
Відповідач у листі від 28.03.2025 року, за результати розгляду заяви позивача від 07.03.2025 року, повідомив про те, що зарахувати стаж роботи на підстав записів в трудовій книжці та згаданої довідки немає законних підстав, через те, що наявні виправлення, а також те, що в довідці відсутня інформація про номери та дати наказів про прийому/звільнення з роботи. 
02.05.2025 року позивач звернувся до Софіївського районного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, зокрема просив суд встановити факт належності йому архівної довідки № В-146/01-19 від 16.03.2021, виданої Софіївським трудовим архівом Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, у якій відсутнє по батькові заявника, або його вказано скорочено, а також відсутні номери та дати наказів про прийом/звільнення з роботи. 
Через вказані причини, під час звернення заявника до ГУ Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, йому було відмовлено у перерахуванні пенсії та рекомендовано звернутися до суду для усунення вказаних розбіжностей.
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2025 року, яке набрало законної сили у справі №193/646/25 втановлено факт, що архівна довідка за № В-146/0119, видана 16.03.2021 Софіївським трудовим архівом Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка містить відомості про роботу «Войтенко Сергей» у 1982, 1991, 1998-2000 роках, « ОСОБА_1 » у 1983, 1985, 1988-1990, 1992-1994, 1996-1997 роках, ОСОБА_1 в 1995 році, у колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога» Софіївського району Дніпропетровської області, належить (стосується) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач, вважаючи протиправною відмову пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи з 10.07.1982 року по 2000 рік, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
В свою чергу, Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 та чинних на час роботи позивача в колгоспі (далі – Постанова №310).
Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови №310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Постанови №310).
Відтак, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.
В свою чергу, як вбачається з трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 10.07.1982, позивач у період з 06.07.1982 року по 1983 рік та з 10.06.1985 року по 2000 рік працював в колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога».
Записи у зазначеній трудовій книжці на сторінках містять розділ "трудова участь в громадському господарстві", я кому заповнені наступні колонки: номер запису; рік, за який даються відомості; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі; виконаний річний мінімум трудової участі; причина невиконання річного мінімуму трудової участі; на підставі чого внесений запис; печатка колгоспу.
В свою чергу, колегія суддів аналізуючи підстави незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача спірних періодів його роботи в колгоспі, враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) відповідно до якого, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
На переконання колегії суддів, наведені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обставини щодо наявності виправлення у трудовій книжці за 1994 рік не є такими, що викликають сумнів у достовірності спірних періодів роботи у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 10.07.1982, при цьому, зважаючи на те, що позивач не є особою, яка відповідальна за внесення інформації до трудової книжки колгоспника, а тому, не може тягнути за собою такий негативний наслідок для позивача як не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності незарахування Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до страхового стажу позивача періодів його роботи в колгоспі «Побєда» та КСП «Перемога» з 1982 року по 1983 рік та з 1985 року по 2000 рік.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 27 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун