Номер провадження: 22-ц/813/3910/26 
Справа № 946/7690/23
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
29.01.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, – орган опіки та піклування в Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Ткаченко Борис Романович,
на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2025 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, – орган опіки та піклування в Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області 
в с т а н о в и в:
В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, – орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2023 року відкрито провадження по справі № 946//7690/23.
В липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надавати дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , можливість спілкуватись з ним по телефонному та відео зв`язку через сайти «Viber», «Telegram», «WhatsApp», або через інші наявні засоби зв`язку кожну неділю або суботу з 11:00 години до 13:00 години та приймати телефонні та відео дзвінки в цей період часу для зв`язку та спілкування з дітьми. Заява обґрунтована тим, що відповідачка налаштовує дітей проти позивача, не надає їм можливості дзвонити та спілкуватися з ОСОБА_1 . Розгляд справи про визначення місця проживання дітей триває майже 22 місяці через відсутність висновку органу опіки та піклування. Заходи забезпечення позову необхідні для того, щоб між ним і дітьми продовжувалися добрі відносини, а також для забезпечення його прав як батька у спілкуванні з синами. На його думку, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та поновлення його порушених прав та інтересів як батька.
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 08 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнив. Зобов`язав ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – орган опіки та піклування в Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, надавати можливість ОСОБА_4 спілкуватись з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по телефону, використовуючи відео зв`язок або через інші засоби зв`язку кожну неділю або суботу з 11:00 години до 13:00 години з урахуванням вільного часу дітей.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем вид забезпечення позову спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту із малолітніми дітьми, спір по суті не вирішує. Тривалий розгляд справи без можливості спілкування дітей з батьком може спричинити незворотні наслідки у взаємовідносинах між ними, що може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову. 
Приймаючи до уваги вік дітей, рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також зважаючи на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов до висновку про те, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.
ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_5 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу від 08 липня 2025 року про забезпечення позову у справі № 946/7690/23, в задоволені заяви про забезпечення позову відмовити.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що 03 липня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у справі № 509/3477/25 видав обмежувальний припис відносно кривдника - ОСОБА_1 , вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , заборонено строком на 6 місяців наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , навчання, роботи ОСОБА_2 та двох малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Зазначає, що про вказане судове рішення суд у справі №946/7690/23 був повідомлений під час судового засідання 04.07.2025 року, а саме рішення залучено до матеріалів справи. Проте, при розгляді заяви про забезпечення позову суд не врахував наявний обмежувальний припис і факти які викладені в рішенні суду. Суд першої інстанції віднісся формально до поданої заяви про забезпечення позову і ухвалив рішення без детального вивчення матеріалів справи. Посилається, що заявник, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову зазначає, що відповідачка налаштовує дітей проти нього, не надає їм можливості дзвонити та спілкуватися з ним. Проте будь яких належних та допустимих доказів які б підтверджували вказану тезу стороною позивача не надано. 
Одеський апеляційний суд ухвалою від 29.07.2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснив ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснив органу опіки та піклування в Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області право подати до Одеського апеляційного суду пояснення у письмовій формі.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Ткаченко Б.Р. копію ухвали про відкриття провадження отримав 30.07.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Орган опіки та піклування в Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 20.08.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_7 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 30.07.2025 року та 18.07.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Служба у справах дітей Авангардівської селищної ради Одеської області копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 08.08.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, що про наявність рішення Овідіопольський районний суд Одеської області у справі № 509/3477/25 позивач дізнався лише 29.07.2025 року з апеляційної скарги ОСОБА_2 та зазначив, що має намір його оскаржити. Вважає, що зазначене рішення є намаганням ОСОБА_2 створити штучні докази для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. 
31.10.2025 року представник ОСОБА_1 – Янковська О.П. звернулася до суду з клопотанням про доручення до матеріалів апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 додатковий доказ, а саме постанову Одеського апеляційного суду від 30.09.2025 року по справі № 509/3477/25.
Колегією суддів приєднано до матеріалів справи копію постанови Одеського апеляційного суду від 30.09.2025 року по справі № 509/3477/25, оскільки судове рішення не є новим доказом, відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень є загальнодоступними.
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Ткаченко Б.Р., представник ОСОБА_1 – ОСОБА_7 , служба у справах дітей Авангардівської селищної ради Одеської області судові повістки-повідомлення отримали 06.01.2026 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
Орган опіки та піклування в Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_7 29.01.2025 року до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого зазначено, що у зв`язку з проходження курсу амбулаторного лікування вона не має можливості бути присутньою в судовому засіданні 29.01.2026 року.
Апеляційний суд вважає, що зазначене клопотання про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без розгляду, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Згідно ч. 8 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Згідно ч. 5, 6 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Ураховуючи положення ЦПК України, адвокат Янковська Олена Петрівна мала право подати заяву або в письмовій формі, або в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», проте заява про відкладення судового засідання подана адвокатом на електронну адресу суду апеляційної інстанції електронною поштою, що дає підстави стверджувати, що заявник використав спосіб звернення до суду не передбачений чинним процесуальним законодавством.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у клопотанні не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника ОСОБА_1 – ОСОБА_7 , а також не мотивовано необхідність її безпосередньої явки до суду.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників процесу. 
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. 
По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.
Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
ЦПК України передбачає можливість забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії у разі якщо спір виник з сімейних правовідносин (п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).
Згідно з абзацом 1 частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав та законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.
Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував, що обраний позивачем вид забезпечення позову спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту із малолітніми дітьми, спір по суті не вирішує. Тривалий розгляд справи без можливості спілкування дітей з батьком може спричинити незворотні наслідки у взаємовідносинах між ними, що може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги вік дітей, рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також зважаючи на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд першої інстанції вважав, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми 2003 року дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.
З огляду на вказані норми матеріального права, батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а інші особи не мають права перешкоджати батькові спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і відбувається саме в інтересах дітей.
У постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц, провадження № 61-1153св17, Верховний Суд погодився з рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області про забезпечення позову, який дійшов обґрунтованого висновку, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з нею.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду (щодо забезпечення позову) від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19, провадження № 61-10859св20; від 17 травня 2021 року у справі № 761/25101/20, провадження № 61-1092св21.
У постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19, провадження № 61-9164св20, Верховний Суд звернув увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, необхідність сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з матір`ю повинна переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із нею. А тому з метою запобігання втраті емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршенню між ними психоемоційного зв`язку на період розгляду справи у суді та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини Верховний Суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах.
Із матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із позовом про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів в жовтні 2023 року.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у таких чутливих правовідносинах, ураховуючи тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання дітей, сприяння відновленню відносин та емоційного контакту малолітніх дітей особисто з батьком має переважати над намаганням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дітей від спілкування з ним. Спілкування по телефону, використовуючи відео зв`язок або через інші засоби зв`язку кожну неділю або суботу з 11:00 години до 13:00 години з урахуванням вільного часу, що відповідатиме найкращим інтересам дітей.
Отже, з метою запобігання втраті емоційного контакту батька з малолітніми дітьми, погіршенню психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді, який може бути тривалим, забезпечення позову відповідає нормам процесуального права.
Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час судового процесу та за відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ. Зокрема, у рішенні від 04 вересня 2018 року у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14), ЄСПЛ зазначив, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися із сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя, а тому допустимим є встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.
Безпідставними є посилання скаржника на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року у справі № 509/3477/25, з огляду на таке.
03 липня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у справі № 509/3477/25 видав обмежувальний припис відносно кривника - ОСОБА_1 .
Одеський апеляційний суд постановою від 30.09.2025 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовив. Відмовляючи у задоволенні заяви апеляційний суд зазначив, що надані на обґрунтування заявлених вимог докази безумовно не вказують на вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для ОСОБА_2 , що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами відносно визначення міста проживання спільних дітей, а тому немає підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису та доцільності видачі обмежувального припису.
Посилання скаржника на те, що заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що відповідачка налаштовує дітей проти нього, не надає їм можливості дзвонити та спілкуватися з ним, при цьому доказів на підтвердження вказаних обставин не надано, проте суд прийняв дану тезу за доведену не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Підстави для забезпечення позову є суб`єктивними та враховуються судом залежно від конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та забезпеченням якнайкращих інтересів дитини.
Спілкування батька з дітьми є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що предметом спору є визначення місця проживання дітей.
Суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, належним чином обґрунтував необхідність вжиття таких заходів.
Крім того, заходи забезпечення мають тимчасовий характер та діють до набрання рішенням у справі законної сили.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Ткаченко Борис Романович, залишити без задоволення.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов