ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" грудня 2025 р.                                                                    Справа №909/617/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя                                                            О.В. Зварич
судді                                                                                Н.М. Кравчук
І.Ю. Панова,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,          
розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної фірми «Тепловик» за вих.№47/02 від 13.10.2025 року (вх. № 01-05/2977/25 від 14.10.2025 року) 
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року (суддя П.А.  Шкіндер; повне рішення складено 06.10.2025 року)
у справі № 909/617/25
за позовом: Приватної фірми «Тепловик» (надалі ПФ «Тепловик»)
до відповідача: Комунального закладу «Городенківська дитячо - юнацька спортивна школа» Городенківської міської ради ( надалі КЗ «Городенківська ДЮСШ»)
про стягнення заборгованості в сумі 722506,52 грн,
за участю:
від позивача: Марчук Б.В. – керівник;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Сліпенчук Н.А. – адвокат (ордер серії АТ №1118319 від 03.11.2025 року),
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
19.05.2025 року Приватна фірма «Тепловик» звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до КЗ «Городенківська ДЮСШ» про стягнення заборгованості в сумі 722506,52 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно укладеного  між Приватною фірмою "Тепловик" та Комунальним закладом "Городенківська дитячо-юнацька спортивна школа" Городенківської міської ради договору надання послуг постачання теплової енергії №88 та підписаного сторонами акту №9/12, з 19.12.2024 року по 31.12.2024 року відповідачем згідно з умовами договору спожито теплову енергію на суму 101966,15 грн, проте вартості спожитої теплової енергії відповідачем не сплачено. 
Позивач стверджує, що в січні, лютому та березні 2025 року надавав послуги теплопостачання для Городенківської ДЮСШ в позадоговірному порядку, оскільки  пропозицію укладення договору на запропонованих ПФ "Тепловик" умовах не було прийнято. Водночас, Городенківська ДЮСШ продовжувала споживати теплову енергію, що надавалась ПФ "Тепловик", таким чином вчиняючи дії, що свідчать про фактичну наявність між Городенківською ДЮСШ та позивачем господарських відносин.
За доводами позивача, загальна вартість спожитої та не оплаченої Городенківською ДЮСШ теплової енергії за січень-березень 2025 року складає 444925,45 грн. 
Крім того, враховуючи протяжність тепломереж (1600м), що спричиняє тепловтрати при транспортуванні теплової енергії, а також те, що ці втрати не включені до тарифу на теплову енергію, що спричиняє позивачу збитки, позивачем нараховано відповідачу 175614,92грн втрат, що становлять різницю між показами теплового лічильника, встановленого в орендованій позивачем котельні, кількістю спожитої Городенківським ліцеєм №2 теплової енергії  та тепловтратами.
Загальний розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача грошових коштів за спожиту теплову енергію, з урахуванням втрат теплової енергії, за період з грудня 2024 року по березень 2025 року складає 722506,52 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі №909/617/25 частково задоволено позов. Стягнуто з КЗ «Городенківська ДЮСШ» на користь ПФ «Тепловик» 546891,59 грн заборгованості за надані послуги теплопостачання та 8203,37грн судового збору. В частині стягнення з КЗ «Городенківська ДЮСШ» 175614,92 грн заборгованості в позові відмовлено.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 28.11.2024 року між Приватною фірмою «Тепловик» та Комунальним закладом «Городенківська дитячо-юнацька спортивна школа» Городенківської міської ради укладено договір надання послуги з постачання теплової енергії № 88, на підставі якого позивач до грудня 2024 року надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення. Згідно з п.7.1 термін дії договору – до кінця 31 грудня поточного року.
З 19.12.2024 року по 31.12.2024 року відповідачем згідно з умовами договору спожито теплову енергію на суму 101966,15 грн, проте вартості спожитої теплової енергії відповідачем не сплачено.
З аналізу матеріалів справи встановлено, що 17.12.2024 року в присутності представників постачальника (позивача) та споживача (відповідача) було складено акт про вихід з ладу вузла комерційного обліку теплової енергії, та акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки.
Суд першої інстанції зазначив у рішенні, що фактичне надання позивачем послуг з теплопостачання  у період січень - березень 2025 року  та їх отримання відповідачем не заперечується, послуги з теплопостачання надані позивачем  та прийняті відповідачем без жодних зауважень, а відтак в силу  ст.19 Закону України "Про теплопостачання", обов`язком відповідача є здійснення розрахунку за надані позивачем послуги з теплопостачання у розмірі 444925,45грн. 
За висновком суду, загальний розмір належної до стягнення з відповідача заборгованості становить 546891,59 грн.
Місцевий господарський суд встановив, що розмір втрат теплової енергії визначено позивачем як різницю між показами теплового лічильника, встановленого в орендованій позивачем котельні, та кількістю спожитої Городенківським ліцеєм №2 теплової енергії (з врахуванням втрат теплової енергії). При цьому, доказів надання  ліцею теплової енергії у визначеній позивачем кількості матеріали справи не містять, акти надання послуг теплопостачання ліцеєм не підписані.
З огляду на наведене, в частині відшкодування втрат теплової енергії у розмірі  175614,92 грн. суд вважав позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами, тому в цій частині відмовив у задоволенні позову.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з відповідача 175614,92 грн заборгованості. Вважає, що в цій частині рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги пункту 3.1. договору №88, згідно якого облік обсягу спожитої теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж виконавця та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. Вказує на те, що судом першої інстанції в рішенні підтверджено факт, що послуги з теплопостачання надано позивачем та прийнято відповідачем без жодних зауважень, однак суд визначив обов`язок відповідача частково здійснити розрахунок за надані позивачем послуги з теплопостачання у розмірі 546891,59 грн та відмовив у стягненні 175614,92 грн заборгованості. Вважає, що непідписання відповідачем актів наданих послуг постачання теплової енергії не свідчить про відсутність доказів надання теплової енергії в обсягах, визначених в зазначених актах. Просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі №909/617/25 в частині відмови в стягненні з відповідача 175614,92 грн заборгованості та ухвалити нове рішення, яким в цій частині задовольнити позов.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника. Вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що між сторонами договору існувала імперативна домовленість щодо місця встановлення та використання вузла комерційного обліку теплової енергії. Вказує, що споживач не зобов`язаний відшкодовувати втрати теплової енергії в зовнішніх мережах, якщо інше прямо не передбачено умовами індивідуального договору з його однозначною згодою на такі витрати. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі №909/617/25 – без змін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача заперечив проти доводів скаржника.
Обставини справи
28.11.2024 року між ПФ «Тепловик» (виконавець) та КЗ «Городенківська ДЮСШ» (споживач) укладено договір №88 про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов?язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно із пунктом 2.2 договору постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених  статтею 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
За положеннями пункту 3.1 договору обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показниками засобів вимірювальної техніки вузла комерційного обліку, або розрахунку згідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року№315.
У відповідності до пункту 3.2 договору у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку теплової енергії до відновлення його роботи або заміни ведення комерційного обліку спожитої послуги ведеться відповідно до Методики розподілу. Про вихід з ладу або втрату вузла комерційного обліку теплової енергії сторонами складається відповідний акт. Ремонт вузла комерційного обліку теплової енергії здійснюється за рахунок його власника. Термін ремонту не повинен перевищувати 30 діб з дати складання акта про вихід із ладу приладу комерційного обліку теплової енергії.
Згідно із пунктом 3.3 договору початок періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку визначається з дати, що настає за днем останнього періодичного огляду вузла комерційного обліку. Кінцем періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку є день прийняття на абонентський облік відремонтованого або зміненого вузла комерційного обліку.
За змістом пункту 3.8 договору періодичний огляд вузла комерційного обліку здійснюється виконавцем під час зняття показань. Споживач повідомляє виконавцю про недоліки в роботі вузла комерційного обліку протягом 5 робочих днів з дня виявлення.
Згідно пункту 4.1 договору плата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 та Методики розподілу і розраховується виходячи із розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання.
Відповідно до пункту 4.2 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення договору тариф на послугу становив 3661,84 грн. за 1 Гкал.
Згідно із пунктом 4.4 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Оплата за послугу здійснюється щомісячно до 15 числа місяця, заступного за розрахунковим.
Відповідно до пункту 4.5 договору виконавець формує та надає акт про надання послуг з постачання теплової енергії споживачу не пізніше ніж за 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Акт надається в паперовій формі. На вимогу або за згодою споживача акт може надаватися в електронній формі.
За змістом пункту 4.6 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Підпунктом 3 пункту 5.2 договору споживач зобов`язаний оплачувати спожиту послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, у строки, встановлена цим договором.
Відповідно до пункту 6.1 договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.
Згідно із пунктом 7.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до кінця 31 грудня поточного року.
17.12.2024 року в присутності представників постачальника (позивача) та споживача (відповідача) складено акт про вихід з ладу вузла комерційного обліку теплової енергії, та акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки.
Цього ж дня комісією у складі заступника директора Городенківської ДЮСШ Гавриша Ю.С., головного бухгалтера Галицької О.В., директора ПФ "Тепловик" Марчука Б.В. складено акт про те, що згідно попередніх середньодобових показів, середньодобовий показник лічильника буде нараховуватися 2,316 Гкал.
Згідно копії акта №9/12 про надання послуги з теплопостачання за теплопостачання для КЗ «Городенківська ДЮСШ» за період з 19.12.2024 по 31.12.2024 становить 101966,15 грн.
Також як вбачається з копії акта звірки взаємних розрахунків по теплопостачанню за період листопад-грудень 2024 між сторонами борг становить 101966,15 грн.
Доказів сплати відповідачем наданих ПФ "Тепловик" послуг постачання теплової енергії за грудень 2024 року у розмірі 101 966,15 грн матеріали справи не містять.
Також у справі відсутні докази щодо укладення між сторонами договору про надання послуг теплопостачання у 2025 році.
За доводами позивача, загальна вартість спожитої та не оплаченої Городенківською ДЮСШ теплової енергії за січень-березень 2025 року складає 444925,45 грн.
Позивач надсилав відповідачу претензію №26/4 від 26.03.2025 року, в якій просив сплатити заборгованість в сумі 514113,69 грн.
Докази оплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.
Як вбачається з копії акта №2/01 по прийому-передачі послуг з теплопостачання КЗ «Городенківська ДЮСШ» за період з 12.01.2025 по 31.01.2025 становить 161120,96 грн; виходячи із встановленого комісією середньодобового споживання теплової енергії 2,316 Гкал., Городенківська ДЮСШ спожила 44 Гкал; вартість 1 Гкал. в січні 2025 року становила 3661,84 грн.
Згідно копії акта №4/02 по прийому-передачі послуг з теплопостачання КЗ «Городенківська ДЮСШ» за період з 31.02.2025 по 20.02.2025 становить 177377,80 грн; виходячи із встановленого комісією середньодобового споживання теплової енергії 2,316 Гкал Городенківська ДЮСШ спожила 46,32 Гкал; вартість 1 Гкал. в лютому 2025 року становила 3829,4 грн. (згідно рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради №1118 від 30 січня 2025 року, оприлюдненого на офіційному сайті Городенківської міської ради).
Відповідно до копії акта №5/03 по прийому-передачі послуг з теплопостачання КЗ «Городенківська ДЮСШ» за період з 03.03.2025 по 15.03.2025 становить 106426,68 грн; виходячи із встановленого комісією середньодобового споживання теплової енергії 2,316 Гкал. Городенківська ДЮСШ спожила 27,792 Гкал; вартість 1 Гкал. в березні 2025 року становила 3829,4 грн.
Надані позивачем акти Городенківською ДЮСШ не підписані, оплата за надані протягом січня-березня 2025 року послуги теплопостачання не здійснювалась, докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.
Крім того, позивачем нараховано відповідачу в січні 2025 року 16,92 Гкал. втрат теплової енергії загальною вартістю 61958,33 грн, в лютому 2025 року - 29,68 Гкал. вартістю 113656,59 грн; зазначені втрати відображені у вказаних вище актах. Загальна вартість відшкодування втрат теплової енергії складає 175614,92 грн. та нарахована позивачем з огляду на  протяжність тепломереж (1600м), що спричиняє тепловтрати при транспортуванні теплової енергії, а також те, що ці втрати не включені до тарифу на теплову енергію, що спричиняє позивачу збитки. Розмір цих втрат визначено позивачем як різницю між показами теплового лічильника, встановленого в орендованій позивачем котельні, та кількістю спожитої Городенківським ліцеєм №2 теплової енергії (з врахуванням втрат теплової енергії).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума заборгованості становить 722506,52грн і розрахована наступним чином: згідно акта №9/12 за грудень 2024 року - 101966,15 грн; згідно акта  №2/01 - спожитої теплової енергії на суму 161120,96 грн та втрати теплової енергії  на суму 61958,33 грн; згідно акта  №4/02 за лютий 2025 року -  відповідно 177377,81 грн та 13656,59 грн; згідно акта  №9/12 за березень 2025 року - 106426,68 грн.
Несплата відповідачем заборгованості за послуги теплопостачання слугувала підставою для звернення з даним позовом до суду.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи те, що апелянт оскаржує рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі №909/617/25 в частині відмови в стягненні з відповідача 175614,92 грн заборгованості, апеляційний господарський суд надає правову оцінку спірним правовідносинам в межах вимог скаржника.
Відповідно до пункту 1 частини 2  статті 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У цій справі суд встановив, що 28.11.2024 року між ПФ «Тепловик» (виконавець) та КЗ «Городенківська ДЮСШ» (споживач) укладено договір №88 про надання послуги з постачання теплової енергії.
Отже, укладений договір став підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків між сторонами.
Згідно із частиною 1  статті 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами частини 1  статті 526 Цивільного кодексу України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1  статті 530 Цивільного кодексу України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до  статті 6  цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1  статті 627 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною 1  статті 628 Цивільного кодексу України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом  статті 629 Цивільного кодексу України  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, викладені у договорі зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаного договору. 
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
У цій справі суд встановив, що згідно договору № 88 позивач надавав відповідачу послуги з  постачання теплової енергії протягом листопада-грудня 2024 року, що підтверджено копією акта №9/12 про надання послуги з теплопостачання за теплопостачання для КЗ «Городенківська ДЮСШ». 
Згідно з копією акта звірки взаємних розрахунків по теплопостачанню за період листопад-грудень 2024 заборгованість відповідача за отримані послуги теплопостачання становить 101966,15 грн.
Матеріали справи не містять доказів щодо укладення між позивачем та відповідачем договору про надання послуг з теплопостачання у 2025 році.
За доводами позивача, загальна вартість спожитої та не оплаченої Городенківською ДЮСШ теплової енергії за січень-березень 2025 року складає 444925,45 грн, докази оплати якої в матеріалах справи відсутні.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.
У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належить, зокрема послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
За положеннями частини 2, 3, 5 та 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
У відповідності до пункту 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
За приписами частини 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
У відповідності до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За положеннями статті 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії або альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.
Отже, законом передбачено обов`язок укладати договори про надання теплової енергії як одного із виду комунальних послуг зі споживачем, оскільки надання комунальних послуг здійснюється на договірних засадах.
Також законом передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відсутність договору про постачання теплової енергії не звільняє споживача від обов`язку сплати за фактично отриману теплову енергію.
Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За положеннями частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, учасники справи зобов`язані подати докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень, а суд оцінює надані учасниками справи докази під час розгляду справи.
У цій справі позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 722506,52 грн, яка складається із заборгованості за надані послуги теплопостачання в сумі 546891,60 грн та відшкодування втрат теплової енергії в сумі 175614,92 грн.
Суд першої інстанції частково задовольнив позов в сумі 546891,59 грн та відмовив у позові в частині стягнення 175614,92 грн.
В рішенні суд першої інстанції зазначив, що розмір втрат теплової енергії визначено позивачем як різницю між показами теплового лічильника, встановленого в орендованій позивачем котельні, та кількістю спожитої Городенківським ліцеєм №2 теплової енергії (з врахуванням втрат теплової енергії). При цьому, доказів надання  ліцею теплової енергії у визначеній позивачем кількості матеріали справи не містять; в судовому засіданні позивач зазначив, що акти надання послуг теплопостачання ліцеєм не підписані.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що в частині відшкодування втрат теплової енергії у розмірі  175614,92 грн. позовні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують надання позивачем відповідачу теплової енергії у розмірі  175614,92 грн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в частині відшкодування втрат теплової енергії у розмірі  175614,92 грн, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту постачання  ліцею теплової енергії на вказану суму.
Відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження позовної вимоги про стягнення 175614,92 грн не надає можливості суду оцінити спірні правовідносини щодо вказаної вимоги позивача, а відтак виключає можливість її задоволення.
Апеляційний господарський суд не надає правової оцінки доданим до апеляційної скарги доказам в силу приписів частини 3 статті 269 ГПК України, відповідно до яких докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Враховуючи вищенаведені норми, встановлені у справі обставини, а також мотиви, наведені у цій постанові, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, із з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи.
За наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі №909/617/25.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу –  без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.                    
Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватної фірми «Тепловик» за вих. № 47/02 від 13.10.2025 року (вх. № 01-05/2977/25 від 14.10.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 року у справі №909/617/25 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                       О.В. Зварич 

Суддя                                                                                          Н.М. Кравчук

        Суддя                                                                                          І.Ю. Панова