Справа № 420/15624/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо не взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн. НОМЕР_2 , на військовий облік призовників та невидачу відповідного військово-облікового документу;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) взяти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн. НОМЕР_2 , на військовий облік призовників, як особу, яка не досягла 25-ти річного віку та пройшла медичний огляд та видати йому відповідний військово-обліковий документ з вклеєним штрих-кодом з електронного реєстру “Оберіг”.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є студентом ДНП «Державний університет» Київський авіаційний інститут.
При цьому, як зазначає позивач, згідно тимчасового посвідчення № 4/3480 його визнано непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатним у воєнний час та взято на облік як військовозобов`язаного, а не призовника. Проте він за військовою категорією і станом здоров`я входить до категорії осіб призовного віку, оскільки йому не виповнилось 25 років, добровільної згоди на проходження служби в період воєнного стану він не надавав.
Позивач вказує, що бездіяльність відповідача щодо взяття позивача на військовий облік призовників, як особу, яка не досягла 25-ти річного віку, та внесення відповідних змін до електронного реєстру «Оберіг» є незаконною та також порушу його права та охоронювані законом інтереси. 
Ухвалою суду від 26.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалу від 26.05.2025 року відповідач отримав в електронному кабінеті в системі “Електронний суд”, проте відзив на позов до суду станом на дату прийняття даного рішення не надано.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
01.05.2024 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , згідно якого позивач непридатний до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час по ст. 30-в, гр. 1, наказу МОУ № 402 від 2008 року. ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 – 10.04.2024, протокол № 10. Призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 зарахований у запас 10.04.2024 року, згідно зі ст. 18 п. 1 ЗУ «ПВО і ВС» (за станом здоров`я).
29.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій вказав, що за віком входить до категорії осіб призовного віку та не являється військовозобов`язаним, добровільної згоди на проходження військової служби в період дії воєнного стану не давав, у зв`язку з чим просив взяти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовий облік призовників, як особу, яка не досягла 25-ти річного віку, пройшла медичний огляд та внести відповідні зміни до електронного реєстру «Оберіг».
Листом від 01.05.2025 року № 414805 ІНФОРМАЦІЯ_3 за наслідками розгляду заяви повідомлено, що заяву розглянуто та відмовлено.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.
Пунктом 2 вказаного Указу постановлено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до ст. 1, 2 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин (17.05.2024 року).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України, зокрема, які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час. 
Згідно ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань. Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії. До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність. До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.
Тобто, станом на дату виникнення спірних правовідносин (17.05.2024 року) особи, визнані військово-лікарськими комісіями «непридатними у мирний час, обмежено придатними у воєнний час», підлягали зарахуванню на військовий облік як військовозобов`язані відповідно до статті 37 Закону № 2232-XIІ.
Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.12.2017 № 684 «Про затвердження Переліку випадків, за яких громадяни України знімаються з військового обліку військовозобов`язаних» (далі - Наказ МО № 684), який набрав чинності 13.02.2018 та був чинним до 29.08.2024, передбачено, що зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у військових комісаріатах, відповідних підрозділах Служби безпеки України підлягають громадяни України, які: 
- були засуджені до позбавлення волі за злочини середньої тяжкості та відбували покарання в установах відбування покарань;
- за рішенням військово-лікарських комісій (призовних комісій) визнані за станом здоров`я непридатними в мирний час, обмежено придатними у воєнний час через хвороби, які пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідки.
Отже, громадяни України, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час (окрім через хвороби, пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідки), перебувають на військовому обліку як військовозобов`язані.
Тобто, чинним на той час законодавством передбачалося, що особи призовного віку, яким не виповнилося 27 років та які за станом здоров`я визнані призовною комісією непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у військовий час, не бралися на облік призовників, а ставилися на облік військовозобов`язаних (шляхом зарахування у запас). Статус таких військовозобов`язаних підтверджувався тимчасовим посвідченням. 
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2025 року по справі № 460/5251/24.
З матеріалів справи вбачається, що 01.05.2024 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , згідно якого позивач непридатний до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час по ст. 30-в, гр. 1, наказу МОУ № 402 від 2008 року. ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 – 10.04.2024, протокол № 10. Призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 зарахований у запас 10.04.2024 року, згідно зі ст. 18 п. 1 ЗУ «ПВО і ВС» (за станом здоров`я).
Тобто, у спірний період були наявні правові підстави для включення особи призовного віку (якій не виповнилося 27 років), яка не проходила строкової військової служби та не мала відношення до військової служби, до обліку військовозобов`язаних (а не призовників).
При цьому, посилання представника позивача на те, що за військовою категорією і станом здоров`я ОСОБА_1 входить до категорії осіб призовного віку, оскільки йому не виповнилось 25 років, добровільної згоди на проходження служби в період воєнного стану він не надавав, суд вважає неспроможними, оскільки приписами чинного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ, не передбачено зняття особи з обліку військовозобов`язаних та взяття на військовий облік призовників за зазначених обставин. 
Наведені у сукупності обставини у взаємозв`язку із визначеним позивачем предмет судового розгляду свідчать про необґрунтованість позовних вимог та як наслідок, відсутності підстав для їх задоволення.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає задоволенню. 
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). 
Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя П.П. Марин

.