ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа №440/15700/24	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: 
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту згідно з підпунктом 8 пункту 6 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704; 
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення першого контракту згідно з підпунктом 8 пункту 6 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 у розмірі 30280,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він 07.03.2022 позивач призваний на військову службу до лав Збройних Сил України під час мобілізації на період дії воєнного стану; 15.11.2022 позивач уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу. 09.11.2024 ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом "б" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". У лютому 2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату йому одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту згідно підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Однак, відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, внаслідок чого позивач звернувся до суду з цим позовом. 

2. Позиція відповідача. 

Представник Військової частини НОМЕР_1 у відзиві на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 45-49/. Свою позицію мотивував посиланням на відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, оскільки така допомога виплачується у разі укладення строкового контракту, тоді як контракт позивача є контрактом до оголошення демобілізації. Крім того, представник відповідача зауважив, що до призову на військову службу у Збройних Силах України та укладення контракту з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а тому у силу пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260 не має права на отримання одноразової грошової допомоги. 
Представник Військової частини НОМЕР_2 у відзиві на позов наполягав на безпідставності позовних вимог, зазначивши про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту /а.с. 88-92/. 

3. Процесуальні дії у справі. 

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).
Представник позивача у відповіді на відзив Військової частини НОМЕР_1 наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що у спірних відносинах положення Порядку №260 суперечать приписам Постанови №704, а тому не підлягають застосуванню /а.с. 59-63/.
Представник Військової частини НОМЕР_1 у запереченні на відповідь стверджував про безпідставність доводів позивача, оскільки пунктом 3 Постанови №704 визначення порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям делеговано Міністру оборони України, яким затверджено наказ від 07.06.2018 №260 /а.с. 68-71/. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 замінено відповідача у справі №440/14188/24 з Військової частини НОМЕР_1 на Військову частину НОМЕР_2 .
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження. 

Обставини справи  

Позивач у період з 13.11.1990 по 09.12.1992 проходив військову службу у Збройних Силах України, а з 30.01.1993 по 22.02.2001 - в органах внутрішніх справ /а.с. 99/.
07.03.2022 ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №31 від 07.03.2022 ОСОБА_1 призначено на посаду командира відділення управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 та з 07.03.2022 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення /а.с. 25 - зі звороту/.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2022 №193 позивача, як командира відділення управління мінометної батареї, допущено до тимчасового виконання обов`язків вакантної посади офіцера – психолога командування та з 16.08.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків /а.с. 24/.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 №44 позивача призначено на посаду помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи.
15.11.2022, відповідно до частини першої статей 20 та 23 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та пунктів 18, 26, 81 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_1 уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу /а.с. 20-22/.
10.02.2024 позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу за укладення першого контракту /а.с. 27/.
Вказаний рапорт було зареєстровано військовою частиною НОМЕР_1 за вхідним №620 від 10.02.2024 /а.с. 27/. 
У зв`язку із нереалізацією відповідачем поданого рапорту, позивач звернувся до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №440/3161/24 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 10.02.2024 за вх. №620 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту згідно з підпунктом 8 пункту 6 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10.02.2024 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту згідно з підпунктом 8 пункту 6 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду /а.с. 31-34/.
Військова частина НОМЕР_1 на виконання судового рішення у листі від 29.09.2024 повідомила позивача про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту, оскільки така допомога виплачується у разі укладення строкового контракту, тоді як контракт позивача є контрактом до оголошення демобілізації, тобто безстроковим /а.с. 35/. 
Позивач не погодився з наведеними доводами військової частини НОМЕР_1 , а тому звернувся до суду з цим позовом. 

Норми права, якими урегульовані спірні відносини 

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. 
За приписами частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. 
У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Основним Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.11.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII).
За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Згідно з абзацами першим та другим частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У пункті 3 постанови №704 визначено виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
У підпункті 8 пункту 6 постанови №704 передбачено виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (надалі - Порядок №260), що розроблений відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
У пункті 1 розділу ХХІІ Порядку №260 визначено, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше; особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
А відповідно до пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260 одноразова грошова допомога не виплачується: (...) у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом; у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.

Оцінка судом обставин справи 

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Спір у цій справі стосується наявності підстав для отримання позивачем одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту.
Суд враховує, що позивач до укладення контакту від 15.11.2022 з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу у період з 30.01.1993 по 22.02.2001 проходив службу в органах внутрішніх справ (міліції). 
Стаття 1 Закону України "Про міліцію" визначала, що міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. 
Тож позивач до укладення контракту про проходження військової служби в Збройних Силах України проходив службу в правоохоронних органах (міліції), а тому у силу наведених вище положень пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260 не має права на отримання одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту. 
Оцінюючи доводи представника позивача про неможливість застосування у спірних відносинах приписів пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260 з підстав їх суперечливості положенням підпункту 8 пункту 6 постанови №704, суд виходить з такого. 
Безпосередньо Законом №2011-XII та постановою КМ України №704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, до яких законодавцем віднесено і позивача, здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони України.
Такий порядок затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197.
Порядок №260 розроблено відповідно до Закону №2011-XII та Постанови №704.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.
Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.
Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.
Положенням про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, (пункт 8), встановлено, що Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.
Порядок №260 затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що Порядок №260 є нормативно-правовим актом Міністерства оборони України, який є обов`язковим для виконання і підлягає застосуванню до спірних відносин.
При цьому приписи пункту 4 розділу ХХІІ не суперечать постанові №704, а лише уточнюють підстави для нарахування та виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту. 
Щодо пропуску Військовою частиною НОМЕР_2 строку для подання відзиву на позов, суд зауважує, що КАС України не визначає правових наслідків пропуску відповідачем строку для подання відзиву на позов. 
Передбачена у частині четвертій статті 159 КАС України можливість кваліфікувати неподання відзиву суб`єктом владних повноважень, як визнання позову, є правом, а не обов`язком суду. 
До того ж, суд зауважує, що в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Закріплений у статті 9 КАС України принцип офіційного з`ясування обставин справи, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази. 
Тож сам по собі факт пропуску відповідачем строку для подання відзиву на позов не утворює правових наслідків, що були б обов`язковими для учасників справи та/або суду. 
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством, правомірно відмовивши ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту згідно з підпунктом 8 пункту 6 Постанови №704.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Позивач від сплати судового збору звільнений, як учасник бойових дій /а.с. 18/. 
Відповідачі доказів понесення судових витрат не надали. 
Тож підстави для розподілу судового збору відсутні. 

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити. 
Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА