Справа № 560/17128/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

16 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 30.07.2025 №ОПШ089513. 
В обґрунтування позову зазначає, що перевіркою, проведеною відповідачем, встановлені хибні обставини щодо його вини, адже він не був перевізником, відтак відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» на нього не може бути накладений адміністративно - господарський штраф. Також зазначає, що у діях водія ОСОБА_2 також відсутній склад порушення ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, оскільки він як фізична особа здійснював перевезення вантажу для власних потреб без використання праці найманих водіїв. 
Відповідач подав відзив, у якому позов не визнає. Зазначає, що оскаржена постанова прийнята правомірно, оскільки стосовно позивача як перевізника встановлене порушення вимог закону в частині відсутності під час перевірки визначених законом документів.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. 
При вирішенні спору суд виходить з такого. 
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III (Закон №2344III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. Нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення. 
Відповідно до ст. 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. 
Абзац 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачені документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. 
Згідно зі статтею 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. 
Отже, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів чи пасажирів транспортними засобами. 
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (далі також - Правила № 363). Згідно з розділом І Правил №363 перевізник - це фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. 
Верховним Судом у постановах від 01.06.2023 у справі №640/39442/21, від 22.02.2023 у справі №240/22448/20 досліджувалось питання суб`єкта відповідальності, передбаченої абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III «Про автомобільний транспорт», та зроблений висновок, що автомобільний перевізник повинен використовувати транспортний засіб саме для перевезення вантажу на законних підставах. Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону №2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу. Не без того, що надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої абзацом 14 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III. Відтак, автомобільний перевізник у справах за позовами про оскарження штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі Закону України №2344-III «Про автомобільний транспорт» не може визначатись тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть збігатися. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20, від 22.12.2021 у справі № 420/3371/21. 
Відтак, автомобільний перевізник не може визначатись тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб. Натомість, визначити автомобільного перевізника можливо на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу. 
Також Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що у контексті установлення належного автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, натомість особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну достовірну інформацію щодо автомобільного перевізника. 
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке. 
Посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті 14.07.2025 проведено рейдову перевірку по вул. Шевченка 125 у м. Дунаївці Хмельницької області транспортного засобу марки RENAULT номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . 
Перевіркою встановлено, що під час здійснення перевезення вантажу з м. Хмельницький до м. Дунаївці (зі слів водія) була відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, у водія ОСОБА_3 відсутня індивідуальна контрольна книга обліку робочого часу або копія графіка змінності водіїв, чим порушені вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Зміст вказаних порушень відображений у акті №067804 від 14.07.2025. У графі пояснень зазначено, що водія ознайомлено зі змістом акту, водій відмовився від дачі пояснень та підпису акту. 
30.07.2025 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті розглянутий зазначений акт, інші матеріали перевірки та на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» прийнята спірна постанова №ОПШ089513 про накладення на позивача, як перевізника, адміністративно - господарського штрафу 17000 грн. за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". 
Судом встановлено, що 10.07.2025 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір позички автомобіля Renault Master 2015 року випуску номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний договір засвідчений підписами сторін, складений у простій письмовій формі.
Як вбачається з акту повернення від 21.07.2025, ОСОБА_3 користувався транспортним засобом особисто та для побутових потреб. Транспортний засіб повернуто у строк без пошкоджень та в належному технічному стані. Разом з транспортним засобом повернуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 
Відповідно до частини 4 статті 827 Цивільного кодексу України договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), у якому хоча б однією зі сторін є фізична особа, повинен укладатися у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. 
Водночас, транспортний засіб позивача є наземним самохідним транспортним засобом, а тому щодо договору позички відносно вказаного автомобіля не застосовується вимога щодо обов`язковості нотаріального посвідчення. З огляду на це, договір позички, наявний у справі, підтверджує факт законного користування транспортним засобом іншою особою у період з 10 по 20 липня 2025. 
У матеріалах справи наявна також видаткова накладна №2542 від 14.07.2025 (постачальником вказано "Будівельні матеріали", а покупцем - " ОСОБА_4 "). Водночас будь - який зв`язок з позивачем, як перевізником, з її змісту встановити неможливо. 
Відповідачем не надано суду будь-які докази того, що позивач 14.07.2025 ( на час перевірки) виконував функції /надавав послуги перевезення вантажу за допомогою вказаного автомобіля. 
Також відсутні докази того, що водій ОСОБА_3 здійснював перевезення вантажу за відповідною угодою з позивачем як офіційним перевізником, будучи найманим працівником або особою, яка надає послуги на підставі цивільно - правової угоди. 
Усі наявні у справі докази підтверджують лише ту обставину, що позивач є власником транспортного засобу, чого останній і не заперечує. У той же час, прямих та об`єктивних доказів здійснення перевезення вантажу позивачем саме як перевізником, суду не надано і судом не здобуто. 
Отже, відповідачем не надано належних доказів того, що саме позивач здійснював функції перевізника та виконував перевезення вантажу за замовленням або договором, укладеним з іншою особою. Зважаючи на це, висновок контролюючого органу про здійснення перевезення позивачем як автомобільним перевізником, є неправомірним і непідтвердженим, що свідчить також про відсутність підстав для прийняття спірної постанови. 
Оскільки відповідачем не доведено правомірність спірної постанови, позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задоволити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 30.07.2025 №ОПШ089513, прийняту стосовно ОСОБА_1 територіальним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 січня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51,м. Київ,03150 , код ЄДРПОУ - 39816845) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок