УХВАЛА
23 грудня 2025 року 
м. Київ

справа № 705/2159/19/4-с/710/13/25
провадження № 61-15603зно25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.
розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , провідвід суддівВерховного Суду Сердюка Валентина Васильовича, Карпенко Світлани Олексіївни, Фаловської Ірини Миколаївни у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, 

ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого на виконання рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року, яким визнано незаконним та скасовано наказ приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» (далі - ПП «Центр-Монтаж-Енерго») про припинення трудового договору (контракту) з юрисконсультом ОСОБА_1 , поновлено її на посаді юрисконсульта, стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України, та яке допущено до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
Шполянський районний суд Черкаської області ухвалою від 23 липня 2025 року, відмовив у прийнятті скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 (справі присвоєно номер 4-с/710/13/25).
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2025 року ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року залишено без змін (провадження № 22-ц/4809/1508/25).
25 вересня 2025 року ОСОБА_2., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 705/2159/19 / 4-с/710/13/25 (скарга на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби (далі - ДВС)).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2025 року справу № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25) розподілено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О. та Фаловська І. М.
Верховний Суд постановою від 18 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишив без задоволення, ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2025 року - без змін.
11 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2., через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 18 листопада 2025 року за нововиявленими обставинами, яку мотивовано тим, що з огляду на задоволений самовідвід судді Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 705/2159/19 за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки (провадження № 61-17168ск21), справу № 705/2159/19 (провадження 61-12087св25) було розподілено з порушенням пункту 1.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 21 березня 2025 року № 7 (далі - Засади використання АСДС), та розглянуто неповноважним складом суду. ОСОБА_1 також посилалась на наявність конфлікту інтересів у судді Карпенко С. О.
16 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2., подала до Верховного Суду заяву про відвід суддів Сердюка В. В., Карпенко С. О. та Фаловської І. М. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
Заяву обґрунтовано тим, що судді розглянули справу, «перебуваючи у змові», всупереч поняттю «судом, встановленим законом». Колегії суддів було відомо про передання справи суддям із порушенням пункту 1.9 Засад використання АСДС, оскільки судді Фаловській І. М. задоволено самовідвід під час розгляду справи № 705/2159/19 по суті спору. Посилається на суперечність приватного інтересу суддів з їх посадовими повноваженнями.
Розглянувши заяву про відвід, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, передбачених у статті 37 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
Конвенційні норми-принципи зобов`язують суд у межах своїх повноважень бути безстороннім, не мати жодної упередженості або упереджень, суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.
Розгляд справи безстороннім судом передбачає, що суд повинен діяти на підставі закону та законним складом суду.
ЄСПЛ під час тлумачення положень пункту 1 статті 6 Конвенції неодноразово зауважував, що неупередженість судді зазвичай означає відсутність у нього упереджень і необ`єктивності, що може бути встановлено різними способами. При цьому думка учасників справи є важливою, однак не має вирішального значення, а сама лише незгода з процесуальним рішенням, ухваленим суддею, не є легітимною підставою для сумнівів у неупередженості суду. Вирішальним у цьому випадку є те, чи можна вважати побоювання особи щодо упередженості судді об`єктивно обґрунтованим у кожній конкретній справі.
ЄСПЛ послідовно дотримується дуального підходу до неупередженості суду, виокремлюючи два її види (критерії):
суб`єктивну неупередженість, що оцінюється з урахуванням особистих переконань, уподобань і поведінки конкретного судді;
об`єктивну неупередженість, що перевіряється шляхом встановлення того, чи забезпечив сам суд, а також конкретний склад суду у справі, незалежно від поведінки будь-кого з його членів, достатні гарантії для виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості суду.
Об`єктивна неупередженість вимагає, щоб суд надавав достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів у його безсторонності. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають значення, адже «правосуддя має не лише здійснюватися, однак має бути видно, що воно здійснюється». Тож кожен суддя, щодо якого існують легітимні підстави сумніватися у його неупередженості, має заявити самовідвід. Вимоги об`єктивної неупередженості суду тісно пов`язані з вимогою незалежності суду, а тому ЄСПЛ часто констатує одночасне порушення обох цих гарантій права на справедливий судовий розгляд. Це відбувається, наприклад, у разі наявності ієрархічних або інших зв`язків суддів з іншими учасниками справи, повторної участі судді у провадженні в судах різних інстанцій, участі судді в тому самому провадженні в різних процесуальних статусах тощо. У кожному такому випадку потрібно визначити, чи були відносини між сторонами та суддею за своєю суттю і ступенем такими, що виключають сумніви в упередженості останнього.
ЄСПЛ у свої практиці зазначає, що той факт, що заявник був засуджений суддею, яка мала сумніви щодо своєї неупередженості у справі, може породжувати питання з точки зору існування враження справедливого судового розгляду («Рудніченко проти України» («Rudnichenko v. Ukraine»), 2013, пункт 118; «Пайшао Морейра Са Фернандес проти Португалії» («Paixao Moreira Sa Fernandes v. Portugal»), 2020, пункти 90-94; «Джордж-Лавініу Гіуру проти Румунії» («George-Laviniu Ghiurau v. Romania»), 2020, пункт 65). Проте цього недостатньо для виявлення порушення пункту 1 статті 6 Конвенції. У кожній справі сумніви заявника щодо неупередженості судді повинні бути об`єктивно обґрунтовані («Драгоєвич проти Хорватії» («Dragojevic v. Croatia»), 2015, пункти 116-123; «Александру Маріан Янку проти Румунії» («Alexandru Marian Iancu v. Romania»), 2020, пункт 69).
Отже, особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Доводи заявниці, викладені у заяві про відвід, про те, що під час автоматизованого розподілу справи суддям, зокрема судді Фаловській І. М., було порушено пункт 1.9 Засад використання АСДС, оскільки суддя Фаловська І. М. мала бути виключена з авторозподілу цивільної справи № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25) з огляду на задоволення її самовідводу за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки у справі № 705/2159/19 (трудовий спір), провадження № 61-17168ск21, є необґрунтованими з огляду на таке.
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому, збільшивши свої позовні вимоги, просила визнати протиправними дії ПП «Центр-Монтаж-Енерго» щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 з 15 квітня 2019 року до 28 квітня 2019 року; зобов`язати ПП «Центр-Монтаж-Енерго» внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 року № 0013 в частині виду відпустки з «щорічна основна» на «додаткова відпустка у зв`язку із навчанням» та в частині періоду відпустки з «15.04.2019 року до 26.04.2019 року» на «15.04.2019 року до 28.04.2019 року»; стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за два дні додаткової відпустки у зв`язку із навчанням у сумі 628,11 грн; визнати незаконним та скасувати наказ ПП «Центр-Монтаж-Енерго від 26 квітня 2019 року № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників»; визнати незаконним та скасувати наказ ПП «Центр-Монтаж-Енерго» від 03 липня 2019 року № 25 «Про припинення трудового договору (контракту)»; визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 та поновити її на роботі на посаді юрисконсульта ПП «Центр-Монтаж-Енерго»; стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн.
11 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у справі № 705/2159/19 шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, рахунки, належні ПП «Центр-Монтаж-Енерго», в межах суми200 000,00 грн.
Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалою від 13 серпня2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернув заявниці (провадження № 2-з/705/51/21).
Черкаський апеляційний суд постановою від 28 вересня 2021 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2021 року скасував, матеріали за заявою про забезпечення позову направив до суду першої інстанції для продовження розгляду (провадження № 22-ц/821/1772/21).
У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скаргаПП «Центр-Монтаж-Енерго», в інтересах якого діє адвокат Моспан В. В., на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.
Верховний Суд ухвалою від 09 листопада 2021 року (провадження № 61-17168ск21) касаційну скаргу ПП «Центр-Монтаж-Енерго», в інтересах якого діє адвокат Моспан В. В., на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року залишив без руху.
Верховний Суд ухвалою від 10 грудня 2021 року (провадження № 61-17168ск21) відкрив касаційне провадження та витребував з Христинівського районного суду Черкаської області копії матеріалів справи № 705/2159/19 в частині вирішення в суді першої інстанції ухвалою від 13 серпня 2021 року та в суді апеляційної інстанції постановою від 28 вересня 2021 року питання про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 , поданою у серпні 2021 року.
Верховний Суд постановою від 02 лютого 2022 року (провадження № 61-17168св21) касаційну скаргу ПП «Центр-Монтаж-Енерго» задовольнив.Постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року скасував, залишив в силі ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2021 року.
У березні 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд»(вх. № 10075/0/220/24 від 25 березня 2024 року) від ОСОБА_1 надійшла заява про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 09 листопада 2021 року (залишення касаційної скарги без руху) у справі № 705/2159/19, в якій заявниця вказує, що представником відповідачаПП «Центр-Монтаж-Енерго» є адвокат Моспан Віталій Васильович, проте у вступній та резолютивній частинах вказаної ухвали помилково зазначено його по батькові « ОСОБА_3 ».
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2024 року для розгляду заяви про виправлення описки        ОСОБА_1 призначено суддю-доповідача Фаловську І. М.
28 березня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Фаловської І. М.на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України (вх. № 10810/0/220-24 від 29 березня 2024 року).
Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. визнав необґрунтованою.
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. передав іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2024 року для розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1 визначено суддю-доповідача Крата В. І.
Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2024 року у задоволенні заяви    ОСОБА_1  про відвід судді Верховного Суду Фаловської І. М. відмовив.
03 квітня 2024 року матеріали касаційного провадження повернено судді Фаловській І. М.
29 березня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2., надійшла заява про відвід судді Фаловської І. М. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України (вх. № 11539/0/220-24 від 03 квітня 2024 року).
Верховний Суд ухвалою від 05 квітня 2024 року у вказаній справі задовольнив заяву судді Фаловської І. М. про самовідвід. Відвів суддю Фаловську І. М. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 705/2159/19. Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2., від 29 березня 2024 року (вх. № 11539/0/220-24 від 03 квітня 2024 року) про відвід судді Фаловської І. М. залишив без розгляду. Матеріали касаційного провадження за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 705/2159/19 передав для проведення повторного автоматизованого розподілу. 
У липні 2025 року до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 
Відповідно до абзацу першого пункту 17 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 15 липня 2024 року № 287) (далі - Інструкція), реєстрація та облік судових справ (матеріалів кримінального провадження) у суді здійснюються в АСДС в обліково-статистичних (інформаційних) картках, з використанням відповідних індексів, визначених у додатку 3.
Згідно з пунктом 1 Переліку індексів для реєстрації та обліку в суді судових справ (матеріалів кримінального провадження), який є додатком 3 до пункту 17 розділу ІІ Інструкції, реєстрація та облік справ і матеріалів адміністративного і цивільного судочинства, матеріалів кримінального провадження, справ і матеріалів про адміністративні правопорушення в місцевих загальних та апеляційних судах, зокрема скарг на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що розглядаються в порядку цивільного судочинства, здійснюється за індексом «4-с».
Розгляд скарги на бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відбувався відповідно до положень розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України. Справі присвоєно номер № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС).
За результатами розгляду вказаної справи в судах першої та апеляційної інстанцій відмовлено у прийнятті скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2.
У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на вказані судові рішення у справі № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС).
Відповідно до пункту 1.9 Засад використання АСДС не розподіляються на конкретного суддю-доповідача судові справи, які надійшли: за два місяці до припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням ним шістдесяти п`яти років; у разі припинення повноважень судді (крім як у зв`язку з досягненням ним шістдесяти п`яти років) або звільнення судді - з дня припинення повноважень судді або звільнення судді; за чотирнадцять календарних днів до початку відпустки, якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів (за наявності наказу голови суду); за один робочий день, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки, якщо її тривалість становить менше п`яти календарних днів (за наявності наказу голови суду); за три робочі дні, до початку відпустки, якщо її тривалість становить від п`яти до тринадцяти календарних днів (за наявності наказу голови суду); у період відпустки судді; за один робочий день до відрядження (за три робочі дні - якщо тривалість відрядження становить більше п`яти календарних днів) та в дні перебування судді у відрядженні (за наявності наказу голови суду); під час тимчасової непрацездатності судді; у дні перебування судді на навчанні, підвищенні кваліфікації, участі у семінарських заняттях, роботи в органах суддівського самоврядування без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду); у разі призначення судді членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя - з моменту прийняття рішення про призначення; з моменту прийняття рішення про обрання судді касаційного суду до складу Великої Палати; у разі призову судді на військову службу або на військові збори; в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.
Відповідно до пункту 1.8 Особливостей автоматизованого розподілу судових справ та визначення складу суду у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду, затверджених рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 березня 2025 року № 1 (далі - Особливості автоматизованого розподілу) у разі надходження касаційних скарг, поданих у межах виконання судового рішення (оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби), такі скарги АСДС розподіляє в загальному порядку, передбаченому Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, та Засадами використання АСДС.
З урахуванням пункту 1.8 Особливостей автоматизованого розподілу, відповідно до якого справи за скаргами на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС розглядаються в загальному порядку, суддю Фаловська І. М. було включено АСДС до автоматизованого розподілу вказаної справи в суді касаційної інстанції та визначено як члена колегії суддів.
Верховний Суд у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя - доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. ухвалою від 08 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25) та витребував її матеріали. 
Відповідно до супровідного листа Шполянського районного суду Черкаської області (вх. № 5995/0/221-25 від 16 жовтня 2025 року) до Верховного Суду надійшов 1 том справи № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25) лише у частині матеріалів за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на бездіяльність керівника органу ДВС.
Колегією суддів у складі Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. було розглянуто касаційну скаргу заявниці та за результатами розгляду ухвалено рішення про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
Відповідно до положень ЦПК України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» заборонено будь-яке несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями, отже, зокрема, суддя відповідно до повноважень не може втручатися у такий розподіл.
Для перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., на підставі службової записки судді-доповідача у цій справі Сердюка В. В. було проведено службову перевірку дотримання вимог законодавства під час автоматизованого розподілу судових справ між суддями у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду у провадженні № 61-12087ск25 у цивільній справі № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС).
Відповідно до Порядку проведення перевірки дотримання вимог законодавства щодо автоматизованого розподілу судових справ між суддями у Верховному Суді, затвердженого наказом керівника Апарату Верховного Суду від 28 листопада 2025 року № 115, комісія, провівши перевірку, зазначила про таке.
Згідно з пунктом 344 Інструкції з діловодства Верховного Суду, затвердженої наказом керівника Апарату Верховного Суду від 31 грудня 2021 року № 129 (зі змінами) (далі - Інструкція з діловодства), відповідальний працівник відділу здійснив первинне опрацювання касаційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25) та відповідно до пункту 350 зазначеної Інструкції з діловодства, зареєстрував касаційну скаргу в АСДС (вх. №29684/0/220-25 від 26 вересня 2025 року).
З урахуванням пункту 1.8 Особливостей автоматизованого відповідальний працівник відділу в АСДС створив картку касаційного провадження № 61-12087ск25 без об`єднання / перезаведення з попередньо розглянутим у справі № 705/2159/19 (трудовий спір) касаційним провадженням № 61-17168ск21, у якому переглядалися оскаржувані рішення в порядку позовного провадження, оскільки у разі надходження справи за скаргами на дії посадової особи органу ДВС, вони розглядаються в загальному порядку як окрема справа.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26 вересня 2025 року в провадженні № 61-12087ск25 визначено колегію у складі: суддя-доповідач Сердюк В. В., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. 0., Фаловська І. М. В АСДС було сформовано протокол та звіт про автоматизований розподіл.
Оскільки згадані касаційні провадження не підлягали об`єднанню / перезаведенню за правилами АСДС, під час автоматизованого розподілу не враховувалася попередня участь судді (відвід, самовідвід) у розгляді справи № 705/2159/19 (трудовий спір), у зв`язку з чим не виключено суддю Фаловську І. М. під час автоматизованого розподілу у касаційному провадженні № 61-12087ск25 у справі № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС).
За наявними можливостями АСДС під час автоматизованого розподілу враховується номер провадження / проваджень (якщо вони об`єднані / перезаведені), а не номер судової справи.
За результатами службової перевірки комісія не встановила порушень під час автоматизованого розподілу справи № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25).
Щодо підстав твердження ОСОБА_1 про те, що колегії суддів було відомо про передання справи із порушенням пункту 1.9 Засад використання АСДС, оскільки судді Фаловській І. М. задоволено самовідвід під час розгляду справи № 705/2159/19 по суті трудового спору, Верховний Суд зазначає таке.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2024 року у справі № 921/357/20 (провадження № 12-48гс24) виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Стадія виконання судового рішення перебуває поза межами розгляду справи по суті.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року у справі № 176/1715/23 (провадження № 61-13883сво24) стадія судового контролю за виконанням судових рішень є наслідком виконання або невиконання судового рішення як завершальної стадії судового процесу. Судовий контроль за виконанням судових рішень має свої властивості, що відрізняються від розгляду справ в порядку позовного, окремого та наказного проваджень. Предметом судового розгляду в таких справах є додержання вимог законодавства про виконавче провадження державними виконавцями, іншими посадовими особами органу державної виконавчої служби або приватними виконавцями.
Касаційна скарга ОСОБА_1 на судові рішення, ухвалені за наслідком розгляду скарги на дії посадової особи органу ДВС, зареєстрована у загальному порядку у іншому провадженні, № 61-12087ск25, у справі № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС), що відмінна від справи № 705/2159/19 (трудовий спір, провадження № 61-17168ск21), тому і не відбулося виключення судді Фаловської І. М. із автоматизованого розподілу.
Незважаючи на те, що справа № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС) містить у своєму унікальному номері номер справи 705/2159/19, що переглядалась у Верховному Суді по суті трудового спору, ці справи є різними, не були поєднані тематично, це не перетворює їх на «ту саму справу» або «те саме» рішення, адже вони стосувалися різних предметів, обставин і правових норм, у них не вимагалося перевірки тих самих фактичних обставин.
З урахуванням наведеного автоматизований розподіл судової справи № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25) судді Фаловській І. М. не може вважатися порушенням пункту 1.9 Засад використання АСДС.
За подібних процедурних обставин ЄСПЛ у справі «А. К. проти Ліхтенштейну» (заява № №38191/12, рішення від 09 липня 2015 року) зауважив, у тому числі про те, що заяви про відвід не повинні паралізувати правову систему держави. 
У справі, унікальний номер якої 705/2159/19 (має різні номери проваджень), що тривалий час знаходиться на розгляді у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду, ОСОБА_1 було заявлено більше 50 відводів суддям. Якщо сторона у справі заявляє численні відводи складу суду, то це може розцінюватися як спроба паралізувати здійснення правосуддя та може свідчити про таку поведінку сторони, яка містить ознаки зловживання процесуальними правами. Цей аспект набуває особливого значення, зокрема, коли йдеться про суди останньої інстанції, оскільки найвища інстанція кожного рівня юрисдикції є єдиною і не може бути замінена.
У цій справі жодні обставини не вказують, що суддя Фаловська І. М. попередньо висловлювала правові позиції у справі № 705/2159/19 (трудовий спір) та у справі № 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25), та не встановлено обставин наявності її особистої упередженості у цій справі або конфлікту інтересів.
Вказане підтверджується, зокрема і тим, що заявниця з часу відкриття провадження у цій справі і до завершення розгляду її касаційної скарги (провадження № 61-12087ск25) не подавала заяв про відвід колегії суддів або окремо судді Фаловської І. М. у зв`язку з неможливістю їх участі у розгляді справи за скаргою на дії посадової особи органу ДВС. І лише після отримання копії постанови про залишення її касаційної скарги без задоволення, з метою перегляду результатів касаційного розгляду заявила про перегляд справи за нововиявленими обставинами та про відвід суддів з огляду на порушення порядку формування складу колегії, яка розглянула справу.
З урахуванням наведеного колегія суддів не встановила наявності суб`єктивного чи об`єктивного критерію, що могли би бути підставою для відводу (самовідводу) судді Фаловської І. М., тому, проаналізувавши висновки службової перевірки та доводи заявниці, викладені в заяві про відвід, дійшла висновку про необґрунтованість відводу в цій частині.
Доводи заяви в частині підстав відводу суддів Сердюка В. В. і Карпенко С. О., з посиланням на те, що їм було відомо про самовідвід судді Фаловської І. М. у справі за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки (провадження № 61-17168ск21), з урахуванням наведеного не можуть свідчити про упередженість суддів Сердюка В. В. і Карпенко С. О., тому заява про відвід в цій частині також є необґрунтованою.
Колегія суддів звертає увагу на неприйнятність аргументів заявниці щодо її тверджень про те, що щонайменші сумніви стосовно упередженості судді є підставою для їх виходу із процесу розгляду справи, оскільки достатніх підстав, що створюють сумніви в неупередженості суддів колегії як за об`єктивним, так і суб`єктивним критеріями під час розгляду цієї справи (№ 705/2159/19/4-с/710/13/25 (скарга на дії посадової особи органу ДВС, провадження № 61-12087ск25)), не встановлено. 
Отже, заява про відвід суддів Верховного Суду Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М. не містить посилань на обставини, що виключають участь цих суддів у розгляді справи відповідно до статей 36-40 ЦПК України, тому є необґрунтованою.
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів Верховного Суду Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Керуючись статтями 33, 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Заяву  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник  ОСОБА_2 , провідвід суддів Сердюка Валентина Васильовича, Карпенко Світлани Олексіївни, Фаловської Ірини Миколаївни визнати необґрунтованою.
Заяву  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, провідвід суддів Сердюка Валентина Васильовича, Карпенко Світлани Олексіївни, Фаловської Ірини Миколаївни передати для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	В. В. Сердюк С. О. Карпенко І. М. Фаловська