ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 грудня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/5193/25
Головуючий у першій інстанції – Косенко О. Д.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1955/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 10003230366 у розмірі 31 227,78 грн, з яких: 8 700 грн – заборгованість за тілом кредиту, 22 527,78 грн – заборгованість за відсотками.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 лютого 2021 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 10003230366, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. За змістом договору товариство надало позичальнику кредит в сумі 8 700 грн. Відповідач порушив зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 227,78 грн.
05 вересня 2022 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, за яким ТОВ «Інвест Фінанс» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги, в тому числі і за договором № 10003230366 від 23 лютого 2021 року.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів укладення правочину. Скаржник зазначає, що укладення договору № 10003230366 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2021 року здійснювалося за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», доступ до якої забезпечувався відповідачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація ОСОБА_1 здійснювалася при вході відповідача до особистого кабінету шляхом перевірки фінансовою установою правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на зазначений ОСОБА_1 номер мобільного телефону, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету, що відповідає п. 9.1 кредитного договору. 
Вважає, що відповідач вчинив дії, спрямовані на укладення договору, шляхом заповнення заявки на сайті, ввівши код підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначивши реквізити банківської картки № НОМЕР_1 , на рахунок якої фінансовою установою перераховано грошові кошти у розмірі 8 700 грн.
Скаржник указує на те, що районний суд безпідставно залишив поза увагою належне виконання зобов`язань з перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів первісним кредитором, що підтверджено платіжним дорученням № 10003230366 від 23 лютого 2021 року. Зазначає, що позичальник порушив умови кредитного договору, прострочив сплату платежів з повернення кредиту та відсотків за користування ним, що зумовило звернення з цим позовом
Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідач на заперечував ні укладення кредитного договору, ні отримання ним кредитних коштів, яке підтверджується копією інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 62/4772/12 від 14 грудня 2022 року.
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 у встановлений судом строк не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовну ТОВ «Діджи Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що договір про надання споживчого кредиту № 10003230366 від 23 лютого 2021 року не підписано позичальником одноразовим ідентифікатором, лише зазначено його анкетні дані, що не підтверджує підписання ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі. Позивачем не надані Правила надання коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору (п. 9.2.), та не доведено фактичне перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, зокрема не надано платіжне доручення, меморіальний ордер, виписку з особового рахунку тощо, а надана інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» не містить відомостей про власника карткового рахунку та про те, що кошти переведено на виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 10003230366 від 23 лютого 2021 року. Районний суд виснував, що наданий розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом надання відповідачу кредиту та наявності заборгованості за цим договором, оскільки складений позивачем, а внесена до нього інформація не підтверджується жодними доказами.
Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.
Наданий позивачем договір № 10003230366 від 23 лютого 2021 року (а.с. 21-26) свідчить про те, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» зобов`язується надати позичальнику кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (п. 1.1). Сума кредиту становить 8 700 грн, тип кредиту – кредит (п. 1.2.).
Процентна ставка, розрахована відповідно до програми лояльності (з урахуванням знижки, що надається за промокодом) та яка становить 1,14 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (розділ «Терміни та визначення в договорі»).
Відповідно до пункту 1.3 договору кредит надається строком на 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів/розрахунків, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим договором. Мета отримання кредиту: споживчі цілі (п. 1.5 договору).
Згідно з пунктами 1.6, 1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 416,1 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить за ставкою 11 675,4 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі перерахуванням за реквізитами платіжної картки, наданими позичальником для отримання кредиту (п. 2.1 договору). Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (п. 2.4 договору).
Строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2 договору (п. 4.1):
- пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом вчиняється здійсненням платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій позичальником. Якщо позичальник, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних способів: перед здійсненням платежу вчинити в особистому кабінеті дії, направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства повідомлення про необхідність зарахування такого платежу на часткове погашення заборгованості за кредитом з обов`язковою вказівкою в такому повідомлення номера й дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом (п. 4.2.1);
- у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) позичальника про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення позичальником дій, зазначених в п. 4.2.1 цього пункту договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті (п. 4.2.3).
Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при його вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі перевіркою Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаного при вході, та/або перевіркою правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства (п. 9.1 договору).
Невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту та паспорт споживчого кредитування, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розмішений на сайті Товариства https://cashberry.com.ua/ua/ (п. 9.2 договору).
Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов`язань за ним (п. 9.4 договору).
У розділі «Реквізити та підписи сторін» цього договору підписи позичальника та позикодавця як у вигляді електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, так і у вигляді власноручного підпису відсутні. 
Надані позивачем Оферта ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (а.с. 41-42) і заява позичальника № 10003230366 від 23 лютого 2021 року (а.с. 38-39) підпису ОСОБА_1 не містять.
На підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» в сумі 8 700 грн суду надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» про те, що 23 лютого 2020 року о 23 год. 07 хв здійснено транзакцію № 31411-44315-25683 на рахунок № НОМЕР_1 у сумі 8 700 грн, банк-емітент - PRIVAT BANK. Сайт торговця: cashberry.com.ua, тип транзакції: видача кредиту (а.с. 35).
05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22 (а.с. 30-34) згідно з п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (п. 2.1.).
Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку №1 до цього договору (п. 4.1.).
Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року, сформованого 17 вересня 2024 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 10003230366 на суму 31 227,78 грн, яка складає 8 700 грн заборгованості за тілом кредиту та 22 527, 78 грн заборгованості за відсотками (а.с. 11).
Платіжними інструкціями від 06 вересня 2022 року № 2474, від 12 вересня 2022 року № 2493 та від 19 вересня 2022 року № 2544 ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» 1 488 000 грн, 744 000 грн та 74 400 грн відповідно за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року (а.с. 43).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Компані Івнест Фінанс», заборгованість ОСОБА_1 за договором № 10003230366 від 23 лютого 2021 року становить 31 227,78 грн (а.с. 18-20).
Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та про відсутність підстав для задоволення вимог ТОВ «Діджи Фінанс».
На підтвердження доводів про укладання кредитного договору № 10003230366 від 23 лютого 2021 року позивачем надано електронні докази в паперовій формі, зокрема: заяву позичальника № 10003230366 від 23 лютого 2021 року (а.с. 38-39), оферту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (а.с. 41-42), кредитний договір № 10003230366 від 23 лютого 2021 року (а.с. 21-25), графік платежів/розрахунків, який є додатком № 1 до вказаного договору (а.с. 25-зворот – 26), а також інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» (а.с. 35).
Як свідчить зміст кредитного договору № 10003230366 від 23 лютого 2021 року, в розділі «Реквізити та підписи сторін» підписи від імені позикодавця та позичальника відсутні, тобто відомості про підписання відповідачем правочину одноразовим ідентифікатором, або власноручним підписом не відображені. Графік розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору № 10003230366 від 23 лютого 2021 року, заява позичальника і оферта кредитодавця також не підписані.

Тож колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів укладення сторонами кредитного договору № 10003230366 від 23 лютого 2021 року і погодження його умов та, як наслідок відхиляє доводи скаржника про доведеність введення позичальником на сайті кредитора коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Позивачем не надано суду доказів того, що на виконання вимог ЗУ «Про електронну комерцію» відповідачем при підписанні договору було використано одноразовий ідентифікатор. 
Апеляційний суд відхиляє твердження позивача про те, що укладення договору № 10003230366 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2021 року здійснювалося шляхом електронної ідентифікації ОСОБА_1 при вході відповідача до особистого кабінету шляхом перевірки фінансовою установою правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на зазначений ОСОБА_1 номер мобільного телефону, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету, що відповідає п. 9.1 кредитного договору. 
Дійсно, таким чином фінансовою установою здійснено електронну ідентифікацію особи ОСОБА_1 , тобто перевірено, що особа, яка увійшла до особистого кабінету, справді існує (п. 9.1 договору). Проте пунктом 9.4. договору визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником зобов`язань за ним. Тобто, позивач мав довести не здійснення ОСОБА_1 електронної ідентифікації при вході до особистого кабінету, і підписання ним кредитного договору у незаборонений законодавством спосіб, зокрема за допомогою електронного підпису/одноразового ідентифікатора/електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким підпис свідчив би про погодження сторонами умов кредитування, на які посилається позивач.
На користь таких висновків суду свідчить і зазначена у розділі І Оферти (пропозиції укласти електронний договір) інформація щодо технології (порядку) укладення електронного договору. У ній визначено, що після проведення ідентифікації особи на сайті позичальнику надсилається пропозиція в ІТС укласти договір на визначених кредитодавцем умовах (оферта). Надалі позичальник заповнює на сайті кредитодавця заяву про прийняття пропозиції укласти договір на визначених умовах (акцепт). При цьому зазначені електронне повідомлення та заява підписуються електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфовітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються кредитодавцю). 
Суд першої інстанції правильно зазначив також, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення кредиту на умовах, що зазначені у позовній заяві. 
Крім того, у матеріалах справи відсутня інформація про належність ОСОБА_1 кредитної картки № НОМЕР_1 , а також виписка банку, яка б підтверджувала перерахування кредитних коштів ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» ОСОБА_1 . Ані кредитний договір, ані графік розрахунків як додаток до нього не містять реквізитів кредитної картки, на яку ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» мало перерахувати кредитні кошти в сумі 8 700 грн відповідачу. Доводів щодо неможливості отримати ці докази матеріали справи не містять, відповідних клопотань з приводу витребування інформації, необхідної для вирішення спору, позивачем не заявлено. Доводи апеляційної скарги про те, що перерахування кредитних коштів підтверджено платіжним дорученням № 10003230366 від 23 лютого 2021 року, апеляційний судом відхиляються, оскільки таке у матеріалах справі відсутнє.
Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ товариством, суд апеляційної інстанції враховує те, що воно є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем факту укладення і виконання кредитного договору № 10003230366 від 23 лютого 2021 року.
Ураховуючи наведене вище у сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2025 року – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова