УХВАЛА
 
03 грудня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 716/1842/24 
провадження № 61-1735св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого -	Луспеника Д. Д.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,	Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,	
 
учасники справи: 
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року у складі судді Вайновської О. Є. та  постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Височанської Н. К., Лисака І. Н., Литвинюк І. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») про захист прав споживачів. 
 
Позовну заяву обґрунтувала тим, що 16 серпня 2012 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», Банк), в особі начальника Кіцманського відділення ОСОБА_3, укладено договір банківського вкладу № 52 (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну). Згідно з пунктом 1.1 договору Банк зобов`язався відкрити поточний рахунок №   НОМЕР_1 на суму 70  000,00 грн та 5 000,00 дол. США зі сплатою 21 % та  10,5 % річних відповідно. 16 серпня 2012 року вона, відповідно до умов договору, внесла до ПАТ  «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 70 000,00 грн та 5 000,00 дол. США, що підтверджується розпорядженням на внесення коштів на  вклад від 16 серпня 2012 року. Надалі вона здійснювала поповнення банківського вкладу, а саме: 19 вересня 2012 року на суму 5 000,00 грн; 15  листопада 2012 року за рахунок нарахованих відсотків на суму 3 867,00 грн та 132,00 дол. США; 15 лютого 2013 року за рахунок нарахованих відсотків на суму 4  731,00 грн та 135,00 дол. США; 02 квітня 2013 року на суму 30  000,00 грн; 16  травня 2013 року за рахунок нарахованих відсотків на суму 6  227,00 грн та  138,00 дол. США та на суму 5 000,0 грн та 2 000,00 дол. США; 02  липня 2013  року на суму 30 175,00 грн; 30 серпня 2013 року за рахунок нарахованих відсотків на суму 8 815,00 грн та на 195,00 дол. США; 31 жовтня 2013  року на суму 30 000,00 грн; 28 листопада 2013 року за рахунок нарахованих відсотків на суму 11 081,00 грн та 201,00 дол. США, а також внесено кошти на суму 104,00 грн на гривневий депозит; 21 січня 2014 року на суму 20 000,00 грн; 18 лютого 2014 року на суму 10 000,00 грн; 26  лютого 2014 року за рахунок нарахованих відсотків на суму 13 875,00 грн та  201,00 дол. США; 17  березня 2014 року на суму 20 000,00 грн; 21 травня 2014  року за рахунок нарахованих відсотків на суму 17 139,00 грн та 210,00 дол. США, та на суму 15  000,00 грн; 20 червня 2014 року на суму 5 000,00 дол. США; 17  липня 2014  року на суму 10 000,00 грн; 31 липня 2014 року вона зняла частину вкладу в  розмірі 4  000,00 дол. США; 28 серпня 2014 року за рахунок нарахованих відсотків  на суму 19 305,00 грн та 422,00 дол. США; 24 вересня 2014 року на суму 20 000,00 грн; 30  вересня 2014 року на суму 15 000,00 грн, про що вона отримувала розпорядження, продовжуючи дію договору № 52 банківського вкладу. 
 
Стверджувала, що станом на 30 вересня 2014 року у ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») зберігався її депозит на загальну суму 365 319,00  грн та 9 634,00 дол. США.
 
Зазначала, що у грудні 2014 року їй стало відомо про те, що начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 зникла, привласнивши кошти вкладників. 12 грудня 2014 року вона звернулась до ПАТ  «Укрсоцбанк» про повернення вкладу та отримала відповідь, що вказаний нею договір банківського вкладу не укладався та в цьому банку не обліковується. Водночас вона дізналась ПАТ «Укрсоцбанк» провело внутрішнє службове розслідування від  06  березня  2015  року за фактами допущених співробітниками Кіцманського відділення № 933 ПАТ «Укрсоцбанк» порушень впродовж              2008-2014  років. За  заявою ПАТ  «Укрсоцбанк» щодо начальника Кіцманського відділення ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження. У ході досудового розслідування у  кримінальному провадженні було проведено судово-почеркознавчу експертизу документів від 28 січня 2015 року № 98-К, згідно з якою підписи на договорі банківського вкладу від 16 серпня 2012 року № 52 та розпорядженнях, виданих ОСОБА_1. від імені банку, належать начальнику Кіцманського відділення №  933 ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 Також було проведено судово-технічну експертизи документів від 24 лютого 2015 року            № 209-К, згідно з якою відбитки печатки ПАТ  «Укрсоцбанк», що нанесені на  договорі банківського вкладу від 16 серпня 2012 року № 52 та розпорядженнях на внесення коштів на депозит, нанесені кліше печатки банку ПАТ  «Укрсоцбанк», зразки якої надано на дослідження. Отже, в період з 16  серпня 2012 року до  30  вересня 2014 року начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволоділа коштами ОСОБА_1 , що знаходиться банківському вкладі, в розмірі 365 319,00  грн та 9 634,00 дол. США, які залишаються неповернутими.
 
З огляду на наведене, з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 остаточно просила суд  стягнути з АТ «Сенс Банк», який є правонаступником ПАТ  «Укрсоцбанк»: банківський вклад у розмірі 365 319,00 грн і 9 634,00 дол. США; 3  % річних в  розмірі 107 381,39 грн та 2 831,81 дол. США, на підставі статті 625  Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); інфляційні втрати в розмірі 902   710,99 грн за  весь час неповернення вкладу.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024  року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 неповернутий вклад в розмірі 365 319,00 грн та  9  634,00  дол. США, 3 % річних в розмірі 107 381,39 грн та 2 831,81  дол.  США, інфляційні втрати в розмірі 107 381,39 грн, а всього 1 375 411,38 грн та  12  465,81  дол. США. Стягнуто з АТ «Сенс-Банк» в дохід держави витрати зі  сплати судового збору в сумі 18 907,48 грн.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою підтверджено факт укладення із  ПАТ  «Укрсоцбанк» договору банківського вкладу та подальше внесення коштів на її депозитний рахунок, а тому вважав, що між сторонами виникли договірні відносини на основі договору банківського вкладу, за яким одна сторона розмістила грошові кошти на депозит, а друга зобов`язалася повернути грошові кошти, сплатити проценти в розмірі та на умовах, визначених договором. Загальна сума вкладу ОСОБА_1 , визначена розпорядженням на внесення коштів на  депозит від 30 вересня 2014 року, становить 365 319,00 грн та 9 634,00 дол. США.
 
Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про те, що АТ «Сенс Банк», який  є  правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», свої зобов`язання за договором №  52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці  терміну) від 16 серпня 2012 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення № 933 ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3, та   ОСОБА_2 , у частині повернення позивачці вкладу, сплати процентів в  загальному розмірі 365 319,00 грн та 9 634,00 дол. США не виконав, оскільки не  спростував доводів позивачки належними доказами.
 
Також суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та правильність наданого позивачкою розрахунку 3 % річних, інфляційних витрат на вклад у гривні, пред`явлених в порядку частини другої статті 625 ЦК України, за період з 13 грудня 2014 року до 29 вересня 2024  року у розмірі 107 381,39 грн та 2 831,81 дол. США, суму інфляційних витрат за вкладом у гривнях, розраховану за період з грудня 2014 року до серпня 2024  року у розмірі 902 710,99 грн.
 
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позовна давність не поширюється на вимоги вкладника банку про повернення вкладу та пов`язані із ними вимоги про стягнення 3 % річних і інфляційних втрат.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено частково. Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року змінено. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь держави витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції  у розмірі 15 140,00 грн. У решті рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року залишено без змін.
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд виходив із того, що максимальний розмір судового збору за  подачу позовної заяви майнового характеру фізичною особою станом на    серпень 2024 року становив 15 140,00 грн, а тому суд першої інстанції помилково стягнув з  відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 18  907,48 грн замість правильного - 15 140,00 грн.
 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в іншій частині, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи цей спір, встановивши обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин і  нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та  дослідивши наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та  процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, на його законність не впливають.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У лютому 2025 року АТ «Сенс Банк» засобами поштового зв`язку звернулося до  Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та  направити справу на новий розгляд.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування судами правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від  20  травня 2020  року у справі № 569/12481/15, від 22 грудня 2023 року у справі №  308/9488/21, від 03 лютого 2021 року у справі № 569/12481/15, від 31 липня 2020 року у справі № 201/3811/18, від 26 червня 2023 року у справі № 306/1119/21, від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14, від 04 вересня 2024 року у справі № 446/2145/21, від 03 липня 2023 року у справі № 175/4639/19, від 26 листопада 2024 року у справі № 202/3575/22, від 14 серпня 2024 року у справі № 189/896/20  (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України). Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, а саме: безпідставне відхилення його клопотань про  витребування доказів і призначення комплексної судової почеркознавчої та  судової технічної експертизи документів; відмову у зупиненні провадження у  справі до розгляду кримінальної справи; відмову у залученні до участі у справі третіх осіб  (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:
 
-  не врахували, що позивачка не надала доказів належності їй спірних коштів вкладу та  природи їх походження;
 
-  проігнорували, що 12 грудня 2017 року в рамках кримінальної справи № 718/470/17 позивачка подала цивільний позов, в якому вона просила солідарно стягнути з Банку і ОСОБА_3 кошти в розмірі 280 279,00 грн та 8 000,00 дол. США, і зазначала, що саме ці кошти вона передала ОСОБА_3 ;
 
-  не врахували, що 20 березня 2009 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є заявник, та ОСОБА_3 , яка обіймала посаду начальника Кіцманського відділення Банку, був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, та безпідставно не залучили її  до  участі у справі як третю особу;
 
-  залишили без належної уваги доводи заявника про те, що договір банківського вкладу між позивачкою та Банком не укладався, кошти на рахунок не вносились;
 
-  не врахували, що надана позивачкою копія договору від 16 серпня 2012 року за  формою не відповідає встановленим у Банку шаблонам договорів, а також за  змістом не відповідає умовам депозитних договорів, які діяли у банку;
 
-  не звернули увагу на те, що у Банку відсутній примірник договору від 16 серпня 2012 року;
 
-  проігнорували, що позивачка не надала суду доказів пролонгації дії договору банківського вкладу від 16 серпня 2012 року, та не врахували, що строк дії такого договору мав закінчитися 16 листопада 2012 року;
 
-  не звернули увагу на те, що з наданих позивачкою копій розпоряджень взагалі  неможливо встановити, на який рахунок/рахунки вносилися кошти та    не    зазначено ідентифікуючих ознак даних позивачки (прізвище, ім`я, по  батькові та її ідентифікаційний номер) та даних Банку;
 
-  проігнорували, що в деяких розпорядженнях вказані різні підписи, здійснені від  імені позивачки;
 
-  не врахували, що позивачка не надала ні банківської виписки, ні ощадної книжки, ні сертифіката, ні будь-якого іншого документа на підтвердження внесення коштів за договором від 16 серпня 2012 року № 52;
 
-  не звернули увагу на те, що експертний висновок від 24 лютого 2015 року    № 209-К, проведений в кримінальному провадженні № 12014260110000622, не  може бути доказом у цій справі, оскільки він є неналежним та не підтверджує жодного факту;
 
-  не звернули увагу на те, що позовні вимоги про стягнення із заявника інфляційних втрат та 3 % річних за період з 13 грудня 2014 року до 29  вересня 2024  року заявлені позивачкою з порушенням позовної давності; тощо.
 
Водночас до касаційної скарги АТ «Сенс Банк» додано клопотання про зупинення виконання рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від  09  грудня 2024  року та постанови Чернівецького апеляційного суду від  06  лютого 2025 року до закінчення касаційного провадження у цій справі.
 
14 лютого 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , подала до Верховного Суду заперечення щодо відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою АТ «Сенс Банк», з  підстав, передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України. 
 
26 лютого 2025 року АТ «Сенс Банк» подало до Верховного Суду клопотання про  передачу справи № 716/1842/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у  зв`язку з наявністю протилежних за змістом висновків суду касаційної інстанції щодо поширення / непоширення позовної давності на вимоги вкладника про стягнення сум за статтею 625 ЦК України.
 
03 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ  «Сенс Банк», в  якому зазначила про необґрунтованість та безпідставність доводів касаційної скарги, а також про відсутність підстав для  скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 
 
Також у  вказаному відзиві заявник просила відмовити у задоволенні клопотання Банку про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між           суддями Верховного Суду від 11 лютого 2025 року касаційну скаргу АТ «Сенс Банк»     на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від  09  грудня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від  06  лютого 2025 року передано на розгляд судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2025 року відхилено заперечення  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4., від 14 лютого 2025 року щодо відкриття касаційного провадження; відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ «Сенс Банк» на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року та  постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року з  підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано із  Заставнівського районного суду Чернівецької області матеріали справи №  716/1842/24; відмовлено у задоволенні клопотання заявника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.
 
У березні 2025 року матеріали справи № 716/1842/24 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року справу № 716/1842/24  призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Фактичні обставини справи
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 серпня 2012 року між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»), в особі начальника Кіцманського відділення ОСОБА_3, укладено договір №  52 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну).
 
Згідно з пунктом 1.1 договору Банк відкриває поточний рахунок № НОМЕР_1 та  приймає на вклад кошти в сумі 70 000,00 грн та 5 000,000 дол. США під  21  %  річних  у  гривні та під 10,5 % річних у дол. США.
 
Пунктом 1.3 договору визначено, що на депозитний рахунок допускається додаткові внески коштів.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 16 серпня 2012  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 70 000,00 грн та 5 000,00 дол. США.
 
Відповідно до розпорядження на внесення відсотків на депозит від 19 вересня 2012 року, ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 15 листопада 2012  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» відсотки в розмірі 132,00 дол. США та 3 867,00 грн.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 15 лютого 2013  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» відсотки у розмірі 4  731,00 грн та  135,00 дол. США.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 02 квітня 2013  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 30  000,00  грн.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 16 травня 2013  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн і 2 000,00 дол. США, відсотки в розмірі 6 227,00 грн та 138,00 дол. США.
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 02 липня 2013 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 30 175,00 грн.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 30 серпня 2013  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» відсотки в розмірі 8  815,00 грн та 195,00 дол. США.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 31 жовтня 2013 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 30 000,00  грн.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 28 листопада 2013 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 104,00 грн, відсотки 11 081,00 грн та 201,00 дол. США.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 21 січня 2014 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 20  000,00  грн.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 18 лютого 2014  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 26 лютого 2014 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» відсотки в розмірі 13 875,00 грн та  201,00 дол. США.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 17 березня 2014  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 21 травня 2014 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 15  000,00  грн, відсотки в розмірі 17 139,00 грн та 210,00 дол. США.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 20 червня 2014  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 5 000,00 дол. США.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 17 липня 2014 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 10  000,00  грн.
Відповідно до розпорядження на виплату коштів від 31 липня 2014 року ПАТ  «Укрсоцбанк» виплатило ОСОБА_1 з депозиту грошові кошти в розмірі 4  000,00 дол. США.
 
Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 28 серпня 2014 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» відсотки в розмірі 19 305,00 грн та  422,00 дол. США.
 
Відповідно до розпорядження на внесення коштів на депозит від 24 вересня 2014  року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн.
 
Згідно з розпорядження на внесення коштів на депозит від 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 15  000,00  грн. 
 
Загальна сума вкладу ОСОБА_1 становить 365 319,00 грн та 9 634,00 дол. США. 
 
20 листопада 2014 року ПАТ «Украсоцбанк» звернулося до органів Національної поліції з заявою про вчинення начальником Кіцманського відділення № 933 ПАТ  «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 кримінального правопорушення за фактом зловживання службовим становищем, що полягало в отриманні від фізичних осіб протягом тривалого часу грошових коштів, укладення від імені банку договорів банківських вкладів, однак невнесення цих коштів на рахунки банку, про  що  Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області внесено відомості  до ЄРДР  за № 12014260110000622 від 21 листопада 2014 року за  ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191, частиною четвертою статті 191, частиною п`ятою статті 191 та статтею 200 КК України. 
 
Договір банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів у кінці терміну) від 16 серпня 2012 року № 52, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення № 933 ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3, та   ОСОБА_1 , розпорядження на внесення коштів на депозит від 16 серпня 2012 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 19 вересня 2012  року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15 листопада 2012  року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 15 лютого 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 02 квітня 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 16 травня 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 02 липня 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30 серпня 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 31 жовтня 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 28 листопада 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 21 січня 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 18 лютого 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 26 лютого 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 17 березня 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 21 травня 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 20 червня 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 17 липня 2014 року, розпорядження на виплату коштів від 31 липня 2014 року, розпорядження на  внесення коштів на депозит від 28 серпня 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 24 вересня 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30 вересня 2014 року, визнані речовими доказами у  кримінальному провадженні № 12014260110000622 від 21 листопада 2014   року  щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191, частиною четвертою статті 191, частиною п`ятою статті 191 та статтею 200 КК України, та зберігаються в  матеріалах кримінального провадження.
 
Відповідно до висновку експерта від 28 січня 2015 року № 98-К у кримінальному провадженні № 12014260110000622 від 21 листопада 2014 року щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191, частиною четвертою статті 191, частиною п`ятою статті 191 та статтею 200 КК України, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, підпису у договорі № 52 банківського вкладу (депозитний вклад зі  сплатою процентів в кінці терміну) від 16 серпня 2012 року, укладеному між ПАТ  «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення № 933 ПАТ  «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у графах «Від імені банку» та навпроти прізвищ « ОСОБА_3 », « ОСОБА_5 », у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 16 серпня 2012 року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 19 вересня 2012  року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 15 листопада 2012  року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 15 лютого 2013 року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 02 квітня 2013 року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 16 травня 2013 року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 02 липня 2013 року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 30 серпня 2013 року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 31 жовтня 2013 року, у розпорядженні на  розпорядження на внесення коштів на депозит від 28 листопада 2013 року, у  розпорядженні на внесення коштів на депозит від 21 січня 2014 року, у  розпорядженні на внесення коштів на депозит від 18 лютого 2014 року, у  розпорядженні на внесення коштів на депозит від 26 лютого 2014 року, у  розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17 березня 2014 року, у  розпорядженні на внесення коштів на депозит від 21 травня 2014 року, у  розпорядженні на внесення коштів на депозит від 20 червня 2014 року, у  розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17 липня 2014 року, у  розпорядженні на виплату коштів від 31 липня 2014 року, у розпорядженні на  внесення коштів на депозит від 28 серпня 2014 року, виконані однією особою - ОСОБА_3 . 
 
Згідно з висновком експерта від 24 лютого 2015 року № 209-К у кримінальному провадженні № 12014260110000622 від 21 листопада 2014 року щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191, частиною четвертою статті 191, частиною п`ятою статті 191 та статтею 200 КК України та зберігаються в матеріалах кримінального провадження, відбитки печатки «м. Київ * України * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» у розпорядженні на внесення коштів на депозит від  21 травня 2014 року, нанесені кліше печатки «м. Київ * Україна *ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * «УКРСОЦБАНК», зразки якої надані на дослідження; відбитки печатки «м. Київ * України * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1» у договорі № 52 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів в кінці терміну) від 16 серпня 2012 року, у розпорядженні на внесення коштів на  депозит від 16 серпня 2012 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 19 вересня 2012 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  15  листопада 2012 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від  15  лютого 2013 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  02  квітня 2013 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 16  травня 2013 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  02  липня 2013 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  30  серпня 2013 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  31  жовтня 2013 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від  28  листопада 2013 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  21  січня 2014 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  18  лютого 2014 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  26  лютого 2014 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  17  березня 2014 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  20  червня 2014 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від  17  липня 2014 року, розпорядженні на виплату коштів від 31 липня 2014 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 28 серпня 2014 року, розпорядженні на внесення коштів на депозит від 24 вересня 2014 року, розпорядження на внесення коштів на депозит від 30 вересня 2014 року (вечірня каса) нанесені кліше печатки «м. Київ * України * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1», зразки якої надані на дослідження.
За змістом службового розслідування Управління банківської безпеки у Західному регіоні (м. Львів) Департаменту безпеки ПАТ «Укрсоцбанк» за фактом порушень, допущених співробітниками Кіцманського відділення № 933 у Подільському регіоні  ПАТ «Укрсоцбанк», встановлено, що ОСОБА_3 обіймає посаду начальника Кіцманського відділення № 933 Департаменту роздрібних продажів у  Подільському регіоні центру роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк». 
 
До  обов`язків ОСОБА_3 відноситься затвердження підписом документів фінансового, розрахункового характеру, листів, договорів відповідно до наданої довіреності.
 
Згідно з довіреністю, виданою АКБ СР «Укрсоцбанк», начальнику Кіцманського відділення Чернівецької філії ОСОБА_3 надано право від імені банку укладати договори банківського вкладу відповідно до Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб у ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом підписання заяв про розміщення депозиту.
 
Зі слів заявника, установлено, що ОСОБА_3 особисто на комп`ютері роздруковувала договори банківського вкладу на відповідні суми як в  національній, так і в іноземній валютах. Після цього заявники готівкові кошти передавали ОСОБА_3 особисто в руки, а остання ставила свій підпис на роздрукованих договорах та розпорядженнях, завіряючи свій підпис відбитком печатки.
 
Правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» згідно з відомостями, які містяться в  Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та  громадських формувань, є АТ «Сенс Банк».
 
У відзиві на позов від 26 вересня 2024 року представник АТ «Сенс Банк» -  Самокиш В. Ю. виклав клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 10-14).
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в  межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в  рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в  касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у  складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
 
Частиною першою статті 404 ЦПК України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний  Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду   дійшов висновку про наявність правових підстав для передачі справи на   розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в   раніше   винесених постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої  судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2024 року у  справі №  202/3575/22 (провадження №  61-17324св23) та у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року у  справі № 189/896/20 (провадження № 61-370св24), з огляду на таке. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх правове обґрунтування 
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої  інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, зокрема про те, що позовна давність не поширюється на вимоги вкладника банку про  повернення вкладу та пов`язані із ними вимоги про стягнення 3 % річних  та  інфляційних втрат, пред`явлені в порядку частини другої статті  625 ЦК України.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати погоджується з  такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій. 
 
Разом з тим, Верховний Суд встановив наявність інших, протилежних за змістом висновків щодо застосування тих же норм права у подібних правовідносинах, сформульованих та викладених в раніше ухвалених рішеннях суду касаційної інстанції у складі колегій суддів Другої та Третьої судових палат.
 
Зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2024 року у справі №  202/3575/22 (провадження №  61-17324св23) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року у справі № 189/896/20 (провадження № 61-370св24), суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, щона вимогу вкладника про стягнення сум за статтею 625  ЦК України (3 % річних та інфляційних втрат) поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду з вказаними висновками суду не погоджується та звертає увагу на  таке.
 
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (див.  постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)).
 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з  вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
 
У цивільному законодавстві визначено об`єктивні межі застосування позовної давності, які встановлюються прямо (стаття 268 ЦК України); опосередковано (з  урахуванням сутності заявленої вимоги).
Позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу (пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України).
 
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, дає підстави для висновку, що позовна давність не  поширюється на будь-яку вимогу вкладника щодо видачі (повернення) вкладу банком, іншою фінансовою установою. Зазначена гарантія охорони прав вкладника не залежить від обраного ним способу захисту прав, підстав пред`явлення такої вимоги, розірвання договору про банківський вклад за взаємною домовленістю сторін або в судовому порядку, відмови від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом, чи навіть недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
 
Таким чином, на вимоги про стягнення 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, які нараховані та заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу, позовна давність не поширюється.
 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 лютого 2022    року у справі № 363/3965/15 (провадження № 61-11520св20), від  30  листопада 2022 року у справі № 757/24677/18-ц (провадження                            № 61-5125св22), від 29 березня 2023 року у справі № 607/955/21 (провадження № 61-10450св22), від 13 вересня 2023 року у справі № 757/11769/22-ц (провадження № 61-8030св23), від 04 вересня 2024 року у справі № 718/2832/23 (провадження № 61-3622св24), від 29 жовтня 2025 року у справі № 201/689/22 (провадження № 61-5309св25)
 
Отже, на думку колегії суддів Верховного Суду, на вимоги про стягнення 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, які нараховані та заявлені у  зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу, позовна давність не поширюється.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
З огляду на викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування  статей 257, 625 ЦК України у подібних правовідносинах, викладених в раніше винесених постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої  судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2024 року у  справі №  202/3575/22 (провадження №  61-17324св23) та у складі у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року у  справі № 189/896/20 (провадження № 61-370св24), з мотивів, наведених вище.  
Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.
 
Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої  інстанції, може призвести до порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і  основоположних свобод 1950 року. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.
 
Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 716/1842/24 за позовом ОСОБА_1 до  Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів, за  касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2024 року та  постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	Д. Д. Луспеник    	
Судді:	І. Ю. Гулейков    	
 	Г. В. Коломієць    	
 	Р. А. Лідовець    	
 	Ю. В. Черняк