Справа № 344/17281/25 
Провадження № 2/344/1246/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
19 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої – судді Бабій О.М.
секретаря Волощук Є.Ю., 
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування, - 

В С Т А Н О В И В: 
Представник КП «Івано-Франківськводоекотехпром» звернувся в суд із позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування в розмірі 21 058 грн. 55 коп., посилаючись на те, що позивач надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення до квартири відповідачки на АДРЕСА_1 . Взяті на себе зобов`язання по оплаті комунальних послуг відповідачка не виконує належним чином, у зв`язку із чим, станом на 01.09.2025 року, виникла заборгованість за послуги водопостачання в розмірі 7281 грн. 92 коп., за послуги водовідведення в розмірі 12 722 грн. 65 коп. та плата за абонентське обслуговування в розмірі 1053 грн. 98 коп. 
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити без участі представника позивача.
Відповідачка в судові засідання не з`являлась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток, про причину неявки суду не повідомила. 
У строк встановлений судом відповідачка відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від неї не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з водопостачання та водовідведення.
КП «Івано-Франківськводоекотехпром» визначено виконавцем послуг із централізованого водовідведення та плати за абонентське обслуговування. В обґрунтування позову позивач зазначив, що керуючись Постановою Кабінету Міністрів України № 85 від 02 лютого 2022р. «Про внесення змін до постанови КМУ від 5 липня 2019р. № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення»», відповідно до Закону України від 03.12.2020р. № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», керуючись нормами частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово -- комунальні послуги», з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, 01.03.2022р. на офіційному сайті КП «Івано-Франківськводоекотехпром» було оприлюднено публічну пропозицію (оферту) укладення типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та нейтралізованого водовідведення (далі - Договір) для споживачів – власників співвласників, користувачів) житлових та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку, інших об`єктів нерухомого майна приєднаних до внутрішньо - будинкових мереж, а також будівель - індивідуальних житлових будинків.
Договір розміщено на офіційному сайті КП «Івано-Франківськводоекотехпром» у вільному доступі та у спосіб, що забезпечує ознайомлення з його змістом кожної особи.
Договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному сайті КП «Івано-Франківськводоекотехпром» співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір іншої моделі договірних відносин.
Пунктом 6 даного Договору передбачено зобов`язання Виконавця (Позивача) щодо надання Споживачу (Відповідачу) послуг централізованого водопостачання та водовідведення відповідної якості та обов`язок Споживача ( Відповідача) щодо своєчасної та в повному обсязі оплати наданих послуг за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки і на умовах, визначених цим Договором.
Даний Договір є договором приєднання, а тому його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем).
Фактом приєднання споживача до умов Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що свідчать про його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг.
За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт, або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконай: публічного договору.
Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повню і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору(відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір , ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.
Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма,вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У загадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
З позовної заяви вбачається, що Позивачем надавалися і надаються послуги з водопостачання та водовідведення щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від надання яких ніхто не відмовлявся, однак своєчасної оплати за надані йому послуги не проводить, завдаючи тим самим шкоди інтересам Позивача.
В період з 01.09.2022 р. по 31.08.2025р. та станом на 01.09.2025 року розрахована заборгованість Відповідачки перед Позивачем становить за послуги водопостачання в розмірі 7281 грн. 92 коп., за послуги водовідведення в розмірі 12 722 грн. 65 коп. та плата за абонентське обслуговування в розмірі 1053 грн. 98 коп. 
Загальна заборгованість за послуги централізованого водовідведення та плати за абонентське обслуговування Відповідачки перед Позивачем станом на 01.09.2025 р. становить 21 058 грн. 55 коп. і залишається непогашеною на день звернення до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, який додано до позовної заяви.
Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 9 цього ж Закону, встановлено, що Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.
Обов`язок споживача щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг закріплений також пунктом 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 05.07.2019 р. № 690.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`зання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
У позовній заяві, Позивач зазначає, що не проживання відповідачки у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести відповідальність по оплаті ЖКП .
На підтвердження доводів, що викладені у позовній заяві представником позивача додано розрахунок боргу за послуги централізованого водовідведення та плати за абонентське обслуговування між КП «Івано-Франківськводоекотехпром» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період часу з 01.09.2022 року по 31.08. 2025 року нараховано заборгованість у сумі 21 058 грн. 55 коп. (а.с.13-14).
Згідно статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Згідно статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).
Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).
Наявність договірних відносин між сторонами у справі не встановлена, проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно зі статями 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Отже, враховуючи положення статей 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц).
При зверненні до суду, позивачем пред`явлені вимоги мотивовані тим, що відповідачка є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом здійснювались запити щодо місця реєстрації відповідачки. 
Відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, за вказаними параметрами особу ОСОБА_1 не знайдено (а.с.17).
Згідно довідки ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області від 09.10.2025 зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться (а.с.27).
Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська, відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності відповідачки немає нерухомого майна (а.с.28).
Згідно інформації з ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» інформація про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відсутня, приватизаційна, реєстраційна справи на квартиру відсутні.
Згідно інформації з відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради станом на 28.11.2025 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано взагалі, відомості в реєстрі відсутні
Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , докази того, що квартира належить їй на праві власності, чи така є наймачем спірної квартири відповідно до закону в матеріалах справи відсутні.
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено за допомогою належних засобів доказування, що відповідачка є споживачем послуг, які надаються Позивачем до квартири за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем слід залишити за ним.
На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 13, 78, 81, 141,223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2026 року.

Суддя Бабій О.М.