ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10643/25 Справа № 202/7277/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 01 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2025 позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей.
       В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2022 року стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дитини - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 грн., які підлягають індексації відповідно до закону. Оскільки вона витрачає кошти на лікування та репетиторів для дітей, позивач несе додаткові витрати. Загальна сума витрат на двох доньок становить 256 764,00 грн.
       Враховуючи наведене, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 128 382 грн.
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 01 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей – відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
       В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 06 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що складено актовий запис № 714.
       Сторони у справі, є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 30 квітня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 489, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 02 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис зроблено відповідний актовий запис № 1152, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2022 року стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дитини - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 грн., які підлягають індексації відповідно до закону.
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року по справі 202/14536/24 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розмірів аліментів на утримання дітей було відмовлено повністю. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем та її представником не долучено жодного належного та достовірного доказу, який би свідчив про збільшення у відповідача доходів і його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно по 10 000 грн. на утримання кожної дитини, адже при отриманні боржником середнього доходу у 18 000 грн. ця сума перевищує навіть його дохід.
       На підтвердження понесених додаткових витрат на дітей позивачем надано ряд документів.
       За відвідування репетиторських занять ОСОБА_3 сплачено за період з 28.08.2023 року по 31.01.2024 року загальну суму 23920,00 грн., що підтверджується довідкою від 29.05.2025 року.
       За надання репетиторських послуг доньці ОСОБА_5 сплачено за період з 28.08.2023 року по 31.01.2024 року 23920,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою від 29.05.2025 року.
       Донька ОСОБА_3 відвідувала репетиторські послуги, які надає ФОП ОСОБА_6 . В період з 26.06.2024 року по 29.10.2024 року сума сплачених послуг склала 12640,00 грн., що підтверджується довідкою від 29.05.2025 року.
       Донька ОСОБА_7 відвідувала репетиторські послуги, які надає ФОП ОСОБА_6 . В період з 26.09.2024 року по 29.10.2024 року сума сплачених послуг склала 10800,00 грн., що підтверджується довідкою від 29.05.2025 року.
       Донька ОСОБА_3 відвідувала репетиторські послуги у ФОП ОСОБА_8 . За період з 24.01.2023 по 30.04.2025 року сума сплачених послуг склала 47800,00 грн., що підтверджується довідкою від 29.05.2025 року.
       Донька ОСОБА_7 відвідувала репетиторські послуги у ФОП ОСОБА_8 . За період з 24.01.2023 по 30.04.2025 року сума сплачених послуг склала 45128,00 грн., що підтверджується довідкою від 29.05.2025 року.
       Донька ОСОБА_3 відвідувала репетиторські послуги, які надавала ФОП ОСОБА_9 . За період з 23.11.2024 року по 30.01.2025 року сума сплачених послуг становить 15600,00 грн., що підтверджується довідкою від 29.05.2025 року.
       Донька ОСОБА_7 відвідувала репетиторські послуги, які надавала ФОП ОСОБА_10 . За період з 23.11.2024 року по 30.01.2025 року сума сплачених послуг склала 15056.00 грн., що підтверджується довідкою від 29.05.2025 року.
       Крім того, згідно довідки ТОВ «Клініка лікаря Нєженцева» від 19.05.2025 року ОСОБА_11 дійсно проходила лікування. За період з 13.11.2023 року по 17.03.2025 року було проведено лікування карієсу шістнадцяти зубів на загальну суму 45500.00 грн.
       Згідно довідки ФОП ОСОБА_12 від 19.05.2025 року ОСОБА_7 14.05.2025 року пройшла лікування карієсу зубу 1,1.12 на загальну суму 5600.00 грн.
       Згідно довідки ТОВ «Клініка лікаря Нєженоцева» від 19.05.2025 року ОСОБА_7 дійсно проходила лікування в період з 25.09.2023 року по 24.01.2024 року карієсу, видалення зубу та чистку на загальну суму 10800.00 грн.
       Загальна сума витрат на двох доньок 256 764 грн.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Згідно з вимогами частин 1,2 статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
       Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
       До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
       Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.
       Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
       Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
       Тому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
       Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зазначив, що положення статті 185 СК стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
       Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
       Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц та від 01 квітня 2019 року у справі № 233/3518/17.
       Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
       Колегія суддів вивчивши матеріали справи, вважає, що зазначені позивачем витрати, пов`язані з репетиторськими послугами, не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України.
       Вказані витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини та не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.
       Витрати на лікування зубів, також не є додатковими витратами, оскільки вищенаведені норми закону чітко встановлюють, що підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба.
       Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довела наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 01 вересня 2025 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2025 року.

       Головуючий: 

       Судді: