ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8696/25  Номер провадження 33/814/276/26	Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А.В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
за участю секретаря Дороженка Р.Г.,
захисника-адвоката Пожидаєва В.О.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою  ОСОБА_1  на постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 07 червня 2025 року об 14:46 год. в м. Полтаві, вул. Європейська, 29/15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, сповільнено жвавість рухів ходи, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зокрема вказує про відсутність в нього ознак наркотичного спання, які-б слугували підставою для направлення його для огляду в медичний заклад. При цьому, ним особисто було пройдено в медичному закладі огляд на стан сп`яніння в межах 2 годин після зупинки та встановлено відсутність ознак будь якого сп`яніння.
Звертає увагу, що в його діях відсутня реальна відмова від проходження огляду, зважаючи на самостійне його проходження в медичному закладі.
Також він не був відсторонений від керування транспортним засобом.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є:
постанова ЕНА №5110134 від 07.06.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – керування ТЗ ОСОБА_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування.
протокол серії ЕПР1 №354363 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з особистими поясненнями «випив забагато кави» та записом про попередження заборони подальшого руху та залишення ТЗ на місці зупинки без порушення ПДР,
направлення на огляд водія до медичного закладу,
записи з відеореєстратора та бодікамери працівника поліції.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду, не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення та не були спростовані під час розгляду апеляційної скарги. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора поліцейського авто вбачається зупинка керованого ОСОБА_1 автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 .
Після зупинки авто та початку спілкування з водієм поліцейський запитує «Нервуєте?» на що ОСОБА_1 відповідає «Ні», а на питання «Чи вживали щось?», відповідає негативно.
Працівник поліції пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, з огляду на тремтіння пальців рук і перевіряє зіниці очей.
В подальшому водію роз`яснюється проходження огляду в медичному закладі, шляхом його доставки до нього, на що водій погоджується.
Після заповнення поліцейським направлення на огляд до медичного закладу, водій в телефонному режимі спілкувався, як він повідомив, з адвокатом, після чого висловив свою відмову від проходження огляду. При цьому працівником поліції було роз`яснено останньому наслідки відмови від проходження огляду.
В зв`язку з порадою адвоката, ОСОБА_1 ще на одне питання поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння остаточно відмовився від проходження огляду (14:57 год.), що стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Доводи апелянта щодо відсутності в нього ознак наркотичного сп`яніння, а відтак і відсутність визначених законом підстав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відхиляються апеляційним судом.
Так, у відповідності до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння огляду на стан сп`яніння підлягають водії ТЗ щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Так, з відеозапису бодікамери працівника поліції вбачається, що у водія виявлено тремтіння пальців рук, що є однією з характерних ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим виникла необхідність в перевірці зіниць очей, які також не реагували на світло, про що були внесені дані до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Саме виявлені ознаки і стали підставою для пропозиції пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Зазначені дії працівників поліції не суперечили вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про подальше самостійне проходження ним огляду в медичному закладі, з встановленим лікарем - наркологом висновком про відсутність ознак сп`яніння не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки не впливають на суть скоєного правопорушення яке кваліфіковане як відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а не керування водієм транспортним засобом в стані співання. 
При цьому, необхідно звернути увагу що законодавством визначено особливості порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме доставлення водія до медичної установи працівником поліції не пізніше 2 годин з моменту встановлення підстав для його здійснення та проходження огляду в його присутності. 
Не беруться до уваги і доводи щодо не відсторонення водія від керування, оскільки з відеозапису вбачається попередження водія про забору подальшого руху.
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя      О.І. Обідіна