МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 
Справа № 210/7601/25 
Провадження № 3/210/107/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
22 січня 2026 року          
Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Сільченко В. Є. розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно протоколу Серії ВАВ №000576, 21.11.2025 року о 23:00 годині громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у стусанах та образах потерпілої нецензурною лайкою, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначила, що домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини не вчиняв. Також повідомив, що він викликав поліцію по 102, тому що виникла сварка з дружиною і він це розумів як домашнє насильство. Був сімейний скандал та ревнощі. Інших протоколів не пам`ятає.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що чоловік приревнував, напридумував. Чоловік викликав поліцію, для чого - не знає. ОСОБА_2 пояснила суду, що до чоловіка не застосовувала насильство, він до неї також. Була словесна суперечка між подружжям. До цього моменту поліцію взагалі не викликали. Претензій до чоловіка не має, це не було насилля , був сімейний скандал.
Крім того, в судовому засіданні поліцейський, що складав протокол про адміністративне правопорушення лейтенант поліції Лященко В.Д. надав пояснення і зазначив, що отримали виклик на домашнє насильство, дзвонила жінка, екіпаж передзвонив, вона сказала, що відкриє двері, ми приїхали, виник конфлікт, тому що ОСОБА_1 вимагав роззутися, став виштовхувати нас, довелося застосувати фізичну силу, його затримали, доставили до ВП № 2. Дружина написала заяву, на її підставі діяли. Під час перебування в квартирі ОСОБА_1 не давав дружині спілкуватися з поліцейськими. В екіпажі була ще ОСОБА_3 , приїжджав командир роти ОСОБА_4 . Екіпаж ТОР був ще потім, допомагали вивести ОСОБА_1 .
Крім того, поліцейська Тарасенко Т.В. надала суду пояснення і повідомила, що екіпаж приїхав на виклик, викликав сам ОСОБА_1 . Поліцейська зазначила, що двері відчинила дружина, увійшли, ОСОБА_1 почав кидатися, штовхав, застосували до нього спецзасоби, затримали. Вже вдома ОСОБА_2 також звернулась із заявою на ОСОБА_1 . 
Крім того, в судовому засіданні поліцейська ОСОБА_5 пояснила суду, що вона командир взводу, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 попросили допомогу фізичною силою, ми приїхали вже всі були на вулиці, ОСОБА_8 вивели в кайданках, доставили його в відділення поліції № 2. Пояснила суду, що в квартирі вона не була. Також зазначила, що ОСОБА_8 поводився неадекватно, виражався нецензурною лайкою, викликав швидку медичну допомогу у відділенні поліції, але виявили тільки алкогольну інтоксикацію. Наряд доповів, що поліцію викликав ОСОБА_8 , а дружина написала заяву. 
Крім того, до початку судового засідання ОСОБА_2 подала заяву про закриття провадження у справі аргументуючи, що жодних претензій до ОСОБА_1 ніколи не мала і не маю та просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлений можливості змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Так, відповідно до п. 3 ч.1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №000576, громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини, ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у стусанах та образах потерпілої нецензурною лайкою.
Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.
При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, з огляду на наступне.
За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписівстатті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
На підтвердження обставин, викладених у протоколі, до матеріалів справи не додано жодного належного доказу: пояснень свідків (понятих), фото-таблиць, відеозаписів, тощо.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, тому, протокол не відповідає вимозі його достовірності.
Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного та психологічного характеру відносно неї не вчиняв, жодних претензій до ОСОБА_1 не мала і не має.
Таким чином,суд приходить до висновку,що надані матеріали адміністративної справи є суперечливими, не відповідають критеріям достовірності та належності, таким чином відсутні докази,які можуть свідчити «поза розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суддя доходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу. 

Суддя: В. Є. Сільченко