ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11135/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Баранник Н.П.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 р. (суддя Семененко М.О) в адміністративній справі №280/11135/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       В С Т А Н О В И В:

                     ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:
                    - визнати протиправними дії  Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 р. по 28 серпня 2024 р., без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року (тобто на 2020 - 2024 роки);
                    - зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити йому грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 р. по 28 серпня 2024 р., з 01 січня 2021 р. по 31 грудня 2021 р., з 01 січня 2022 р. по 31 грудня 2022 р.,  з 01 січня 2023 р. по 31 грудня 2023 р., з 01 січня 2024 р. по 28 серпня 2024 р., яке розраховане з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2020 р.,01 січня 2021 р., 01 січня 2022 р., 01 січня 2023 р.,01 січня 2024 р. Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”,  Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”,   Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р., із урахуванням paнішe виплачених сум;
          - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому при звільненні з військової служби індексації грошового забезпечення за вересень 2016 - серпень 2024 р., із урахуванням виплачених сум та  зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за вересень 2016 - серпень 2024 р., із урахуванням виплачених сум;
          В обгрунтування позовних вимог вказав, що у період з 21 листопада 2016 р. по 28 серпня 2024 р. проходив службу у  Військовій  частині   НОМЕР_1 , якою не здійснювалася виплата йому індексації, а виплата грошового забезпечення здійснювалась не в повному обсязі.           
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного 
провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
          Судом:
          - визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 р. по 19 травня 2023 р.  включно, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
          -  зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 р. по 31 грудня 2020 р., з 01 січня 2021 р. по 31 грудня 2021 р., з 01 січня 2022 р. по 31 грудня 2022 р. з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно, із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 р., статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01 січня 2021 р., встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01 січня 2022 р., статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 р., із урахуванням виплачених сум;
          - визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21 листопада 2016 р. по 28 лютого 2018 р. включно та за період з 01 січня 2024 р. по 28 серпня 2024 р. включно;
          - зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , із урахуванням виплачених сум, індексацію грошового забезпечення за період з 21 листопада 2016 р. по 28 лютого 2018 р. включно та за період з 01 січня 2024 р. по 28 серпня 2024 р.  включно.
          В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. 
          У поданій апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує про правомірність обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача. Також вказує про відсутність належного фінансування для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям та наголошує, що відсутні підстави для виплати позивачу індексації у спірні періоди.  
           Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
          Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
           ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 21 листопада 2016 р. по 28 серпня 2024 р. 06 листопада 2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання інформації щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення та розміру прожиткового мінімуму, який застосовувався при розрахунку грошового забезпечення. Військова частина НОМЕР_1 листом №35/1897 від 18 листопада 2024 р. повідомила, що у межах наявного фінансового ресурсу, можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 2016 р. у Міністерства оборони України не було, а з березня 2018 р. підстави для індексації грошового забезпечення відсутні. Розмір посадового окладу та окладу за військове звання розраховувався відповідно до Постанови №704, виходячи з розміру 1762 грн. шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками.
          Не погоджуючись із розміром грошового забезпечення та індексації, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом. 
          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 29 січня 2020 р. - дня набрання чинності постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, діє редакція п. 4 Постанови №704, яка передбачає обрахунок розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт. Також, судом вказано про протиправну бездіяльність відповідача відносно не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, що є встановленою гарантією. 
          Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Щодо індексації грошового забезпечення слід вказати наступне. 
         Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 цього Закону).
          В силу вимог статей 18 та 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
          Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р. затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
          Згідно з пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
          Щодо індексації в період  з 21 листопада 2016 р. по 28 лютого 2018 р. включно. 
          Верховний Суд в постанові від 23 березня 2023 р. у справі №400/3826/21 зазначив, що схеми посадових окладів військовослужбовців затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 р. №1294, яка була чинною з 01 січня 2008 р. до 01 березня 2018 р. Тобто січень 2008 р. є місяцем підвищення доходу (посадового окладу), за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. У суду наявні підстави зобов`язати суб`єкта владних повноважень здійснити на користь особи перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення, і це не є втручанням у дискреційні повноваження останнього.
          Щодо індексації в період з 01 січня 2024 р. по 28 серпня 2024 р.
          Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 р., яка набрала чинності починаючи з 01 березня 2018 р., затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців рядового та начальницького складу.
          Тобто, березень 2018 р. є місяцем підвищення доходу за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. 
          Щодо відсутності фінансування на виплату індексації.
          Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 р. у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 р. у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 р. у справі №620/1892/19, від 29 листопада 2021 р. у справі № 120/313/20-а, від 12 травня 2022 р. у справі № 200/7006/21, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право 
особи отримати індексацію грошового забезпечення.
          Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності у відповідача обов`язку нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в період з  21 листопада 2016 р. по 28 лютого 2018 р. включно та за період з 01 січня 2024 р. по 28 серпня 2024 р.  включно.
          Щодо обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військове звання слід зазначити наступне.
           01 березня 2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 4 якої в редакції, чинній на момент прийняття (30 серпня 2017 р.) визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
           24 лютого 2018 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
          Верховний Суд у постанові від 02 серпня 2022 р. у справі № 440/6017/21 дійшов таких висновків:
          - з 01 січня 2020 р. положення пункту 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з цією постановою, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
           - встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
          У подальшому аналогічні висновки були також викладені Верховним Судом ще у ряді у постанов, зокрема від 31 серпня 2022 р. у справі № 120/8603/21-а, від 12 вересня 2022 р. у справі № 500/1813/21, від 22 вересня 2022 р. у справі № 500/3840/21, від 16 листопада 2022 р. у справі № 120/648/22-а, від 22 березня 2023 р. у справі № 340/10333/21, від 06 лютого 2023 р. у справі № 160/2775/22, від 19 вересня 2023 р. у справі № 160/15756/21.
          Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2024 р. у справі №580/8908/23 зазначив, що не може бути застосовано до даних правовідносин розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів. Військовослужбовці, враховуючи особливий вид їх службової діяльності та спеціальний статус, не відносяться до працівників інших державних органів.
          Починаючи з 20 травня 2023 р. до даних правовідносин вже застосовується редакція пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704, згідно внесених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. №481 змін, в частині визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, виходячи з розміру 1762,00 грн.
          Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок в частині наявності у відповідача обов`язку здійснити перерахунок сум грошового забезпечення позивача за період з 29 січня 2020 р. по 31 грудня 2020 р., з 01 січня 2021 р. по 31 грудня 2021 р., з 01 січня 2022 р. по 31 грудня 2022 р. з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України" станом на 01 січня 2020 - 01 січня 2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017р.
          В зв`язку із чим, відсутні підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 р. в адміністративній справі №280/11135/24 - залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 листопада 2025 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.     

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник