Справа № 161/11130/23 	Головуючий у 1 інстанції: Мазур Д. Г. 	
Провадження № 22-ц/802/1378/25  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Федонюк С. Ю.,
секретар с/з Черняк О. В.,
з участю:
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_1 звернувся в суд з цивільним позовом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023030580001302, за обвинуваченням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стоянівка Радехівського району Львівської області, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Позовні вимоги обґрунтувані тим, що 05 травня 2023 року в місті Луцьку Волинської області на вулиці Гордіюк, ОСОБА_2 керуючи технічно справним транспортним засобом «Skoda Fabia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вулиці Конякіна у напрямку проспекту Соборності у лівій смузі руху зі швидкістю близько 50 км/год, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу в порушення пунктів 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України проявила безпечність та неуважність, неправильно урахувала дорожню обстановку, несвоєчасно вжила заходи для зменшення швидкості руху та повної зупинки автомобіля, в момент коли перед нерегульованим пішохідним переходом зменшував швидкість та зупинився транспортний засіб, що рухався по сусідній смузі у правому ряді, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 (сина позивача) ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїжджу частину з права на ліво відносно руху транспортного засобу по нерегульованому пішохідному переході.
Внаслідок грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_2 спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забою легеневої паренхіми обох легень, закритих переломів правої стегнової кістки в нижній третині, лівої плечової кістки у верхній третині зі зміщенням, компресійного перелому тіл 1, 3, 4 хребців, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 294 від 29 травня 2023 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Позивач також зазначав, що ОСОБА_5 в результаті дорожньо-транспортної пригоди була заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми. Він став фізично обмеженою особою, не може так ефективно, як раніше, вирішувати побутові проблеми, навчатися, здати вступні іспити тощо. Після вказаної трагедії він веде закритий спосіб життя, мало спілкується з друзями, довгий час не міг вийти з дому (понад 3 місяці не можна було вставати та й не міг), рідко може вийти з дому з допомогою до під`їзду, у нього погіршився стан здоров`я, погано спить ночами, стала занижена самооцінка особистості. Присутній постійний стан тривоги. Неможливість реалізувати себе та відчуття дарма витраченого часу на навчання, додаткові заняття, підготовка до вступних іспитів, вивчення польської мови призвело до депресії.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» в його користь 23 000 грн матеріальної та 1 150 грн моральної шкоди, а також стягнути з ОСОБА_2 248 850 грн моральної шкоди.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 липня 2024 року, ухвалено ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Цивільний позов генерального директора КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захист материнства і дитинства» ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь директора КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захист материнства і дитинства» матеріальну шкоду у розмрі 62 638,51 грн.
Цивільний позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «ТАС»» про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням неповнолітнього потерпілого, а також моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
Арешт, накладений на транспортний засіб - автомобіль марки «Skoda Fabia» держаний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , скасовано (т. 1, а. с. 18-22).
Постановою Верховного суду від 23 грудня 2024 року ухвалено касаційну скаргу засудженої ОСОБА_2 задовольнити частково, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 липня 2024 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 до ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без зміни (т. 1, а. с. 23-26).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року у цій справі позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 185 000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 2 775,00 грн судового збору.
У решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи,  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Мацей А. М. апеляційну скаргу підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, представник позивача ОСОБА_4 – адвокат Чабан Р. Л. апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» подав суду заяву, в якій просив розгляд апеляційної скарги провести за його відсутності.
Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (неповнолітньому сину позивача) завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень, порушенням звичного способу життя через тривале лікування.
Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з частинами 1, 5 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як передбачено частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Згідно зі статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
За матеріалами справи судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 липня 2024 року, ухвалено ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Цивільний позов генерального директора КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захист материнства і дитинства» ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 – задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь директора КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захист материнства і дитинства» матеріальну шкоду у розмірі 62 638,51 грн.
Цивільний позов адвоката Чабана Р. Л. в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «ТАС»» про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням неповнолітнього потерпілого, а також про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
Постановою Верховного суду від 23 грудня 2024 року ухвалено касаційну скаргу засудженої ОСОБА_2 задовольнити частково, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 липня 2024 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 до ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без зміни (т. 1, а. с. 23-26).
Вироком суду у кримінальному провадженні встановлено, що внаслідок грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_2 спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забою легеневої паренхіми обох легень, закритих переломів правої стегнової кістки в нижній третині, лівої плечової кістки у верхній третині зі зміщенням, компресійного перелому тіл 1, 3, 4 хребців, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 294 від 29 травня 2023 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, в результаті якого неповнолітній ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, встановлені вироком суду, який набрав законної сили, і повторному доказуванню не підлягають.
Також судом встановлено, що транспортний засіб, яким керувала відповідачка у цій справі ОСОБА_2 , на момент скоєння ДТП був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ТАС», що підтверджується полісом № АТ/2416665, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 320 000,00 грн (т. 1, а. с. 7). 
Відповідно до пункту 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін інші обставини, які мають істотне значення саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.
Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21.
Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_5 зазнав значних моральних страждань тривалого характеру у зв?язку із ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, порушенням звичного способу життя через тривале лікування. ОСОБА_5 став фізично обмеженою особою, не може так ефективно, як раніше вирішувати побутові проблеми, навчатися, здати іспити тощо. Після ДТП він веде закритий спосіб життя, мало спілкується з друзями, довгий час не міг вийти з дому, присутній постійний стан тривоги.
Також, місцевим судом враховано, що відповідач ОСОБА_2 частково відшкодувала потерпілому завдані збитки у розмірі 15 000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, який є обґрунтованим, відповідає глибині та тривалості моральних страждань ОСОБА_5 внаслідок завданих останньому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. При цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).
Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин сторона відповідача ОСОБА_2 суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди у розмірі 185 000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді