ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/25537/24 пров. № А/857/23274/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі №380/25537/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій,-

суддя у І інстанції Морська Г.М.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просив:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Чернігівській області від 12.09.2024 №133850017484 в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській зарахувати позивачу до страхового стажу: період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 в міському ПТУ №19 м. Дрогобича; період роботи з 15.01.1985 по 29.04.1990 в Трускавецькій житлово-експлуатаційній конторі; період роботи з 30.04.1990 по 25.05.1992 в Трускавецькій житлово-експлуатаційній конторі №2; період роботи з 21.02.1995 по 30.05.1995 в санаторії "Трускавець" Служби Безпеки України та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 26.07.2024.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач 04.09.2024 звертався із заявою з приводу призначення пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яку за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ в Чернігівській області. На момент звернення вік позивача становив 63 роки 1 місяць 8 днів. У відповідь на звернення позивач отримав від пенсійного органу рішення про відмову у призначення пенсії №133850017484. Відмова обґрунтована тим, що необхідний страховий стаж, визначений ч. 2 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить від 21 до 31 років, а в у позивача є лише 12 років 09 місяців та 20 днів стажу. При цьому, запропоновано для зарахування до трудового стажу періоду навчання надати документ про зміну прізвища, для зарахування періодів роботи – надати уточнюючі довідки з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію, проте не вказано строк, в який необхідно надати ці документи.
Стверджує, що ОСОБА_1 прізвища не змінював, а тому вимога пенсійного органу надати документ про зміну прізвища є необґрунтованою, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неточність (виправлення) запису щодо дати наказу в одній графі, за наявності чітко зазначеної дати звільнення в іншій графі, не може бути підставою для виключення значного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації адміністрацією підприємства, що, в свою чергу, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання надання пенсії за віком.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року адміністративний позов було задоволено частково.
Визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 12.09.2024 №133850017484 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 15.01.1985 по 29.04.1990 в Трускавецькій житлово-експлуатаційній конторі; період роботи з 30.04.1990 по 25.05.1992 в Трускавецькій житлово-експлуатаційній конторі №2; період роботи з 21.02.1995 по 30.05.1995 в Санаторії "Трускавець" Служби Безпеки України та вирішити питання про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із дати звернення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФУ в Чернігівській області, який у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при досліджені записів трудової книжки позивача виявлено певні недоліки, а тому відсутні підстави зарахування спірних періодів до страхового стажу. На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та дав їм неналежну оцінку, у результаті чого прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04.09.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Заяву позивача від 04.09.2024 було опрацьовано ГУ ПФУ в Чернігівській області, яким було прийнято рішення від 12.09.2024 № 133850017484 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Рішення мотивоване наступним: “… Пенсійний вік визначений ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 60 років. 
Відповідно до частини другої статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – від 21 до 31 років. 
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року – від 15 до 23 років. 
Страховий стаж особи становить 12 років 9 місяців 20 днів. 
До страхового стажу не зараховано: 
1. період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 відповідно до довідки від 05.07.2023 №095 виданої Вищим професійним училищем №9, оскільки в довідці прізвище заявника “ ОСОБА_2 ” не відповідає паспортним даним та відсутній зв`язок прізвищ ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ; 
2. відповідно до трудової книжки від 06.08.1982 не зараховано: 
- період роботи з 15.01.1985 по 29.04.1990, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи; 
- період роботи з 30.04.1990 по 25.05.1992, оскільки в даті звільнення з роботи виправлення; 
- період роботи з 21.02.1995 по 30.05.1995, оскільки запис про прийняття на роботу не придатний для читання. 
Для зарахування до страхового стажу: 
- періоду навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 необхідно надати документ про зміну прізвища; 
- вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію….”.
Вважаючи рішення про відмову у призначенні йому пенсії протиправним, позивач звернувся з цим позовом до адміністративного суду.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 
Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – від 21 до 31 років. Частиною третьою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.
Як визначено частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі – Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як видно з трудової книжки позивача, у такій містяться наступні записи за спірні періоди: Трускавецька ЖЕК 3) - 15.01.1985 - прийнятий на роботу трубочистом другого розряду. Наказ № 13 від 14.01.1985; 4) – 01.06.1985 - присвоєний 3-й розряд трубочиста. Наказ № 83 від 01.06.1985; 5) – 30.04.1990 – прийнятий по переводу з Трускавецької ЖЕК в ЖЕК № 2 м. Трускавець сажотрусом 3-го розряду. Наказ № 4 від 30.04.1990; 6) – 25.05.1992 – звільнений з посади сажотруса за ст. 36 п. 1 (угода сторін). Наказ № 25 від 30.06.1992; Санаторій “Трускавець” СБУ; 14) – 30.05.1995 – звільнений за ст. 38 КЗПП України (з ініціативи працівника). Наказ № 109 від 30.05.1995. Записи скріплені печатками підприємств.
Також зазначені періоди роботи позивача підтверджені наступними довідками: 
- від 19.11.2024 № 84/30-283, виданої Санаторієм “Трускавець” СБУ, якою підтверджено, що позивач працював у Санаторії “Трускавець” СБУ з 21.02.1995 (наказ № 35 від 21.02.1995) до 30.05.1995 (наказ № 109 від 30.05.1995); 
- від 08.11.2024 № К-83, виданої відділом міського архіву Трускавецької міської ради, якою підтверджено, що “… згідно з наказом № 3, параграф 2, від 14.01.1985 року, по Трускавецькій житлово-експлуатаційній конторі, Кульчицького- ОСОБА_4 прийнято на роботу сажотрусом II розряду, з 15.01.1985р. з випробувальним терміном. Згідно з наказом № 24, параграф 2, від 29.06.1992р. по Трускавецькій житлово-експлуатаційній конторі № 2. сажотруса ОСОБА_5 звільнено з роботи за ст.36 п. 1 (угода сторін), з 25.05.1992р….”.
Підставою для незарахування стажу роботи позивача у Трускавецькій ЖЕК у період з 15.01.1985 по 29.04.1990 є відсутній запис про звільнення з роботи.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про необгрунтованість такої підстави, оскільки трудова книжка позивача містить запис про його переведення із Трускавецької ЖЕК в ЖЕК № 2 м. Трускавець. 
Зазначена обставина також підтверджується довідкою від 08.11.2024 № К-83, виданою відділом міського архіву Трускавецької міської ради.
Підставою для не зарахування періоду роботи в ЖЕК № 2 м. Трускавець з 30.04.1990 по 25.05.1992 є виправлення в даті звільнення з роботи, а періоду роботи у Санаторії “Трускавець” СБУ з 21.02.1995 по 30.05.1995 те, що запис про прийняття на роботу непридатний для читання. 
При цьому суд першої інстанції підставно зауважив, що виправлення у даті звільнення з роботи та запис про прийняття на роботу, зроблений чорнилами, що вигоріли від часу, не спростовує факту трудової діяльності позивача у зазначені періоди, а лише є недоліком у заповненні трудової книжки підприємством.
Окрім того, факт роботи позивача у вказані періоди додатково підтверджується довідками від 19.11.2024 № 84/30-283, виданими Санаторієм “Трускавець” СБУ та від 08.11.2024 № К-83, виданою відділом міського архіву Трускавецької міської ради.
При цьому, апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що певні недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивача з підстав недоліків трудової книжки.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі №380/25537/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин