ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1292/26 Справа № 214/6321/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,
сторони
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року, ухвалене суддею Ковтун Н.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (дата складення повного судового рішення не вказана),

ВСТАНОВИВ

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Патрнерс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що 11 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №5167016, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 20000,00 грн безготівково з використанням карти, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, протягом поточного періоду проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти у порядку, передбаченому умовами договору. На теперішній час строк повернення грошових коштів за договором настав, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Загальний розмір заборгованості відповідача за договором №5167016 від 11 вересня 2021 року на день формування позовної заяви становить 85 000,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 20000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 63 000,00 грн; заборгованість за комісіями - 2000,00 грн.
26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/24, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за договором №5167016. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділений правом вимоги до відповідача за договором №5167016.
У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №5167016 від 11 вересня 2021 року у розмірі 85 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором №5167016 від 11.09.2021 у розмірі 85 000,00 гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судовий збір в сумі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без його належного повідомлення, оскільки він з 30.03.2022 року проходить військову службу в Збройних Силах України. Розгляд справи без його повідомлення позбавив його конституційного права на захист та можливості надати докази, які спростовують позовні вимоги. 
Посилається, що він ніколи не укладав договір з «Мілоан» та не отримував жодних кредитних коштів. У 2021 році він втратив мобільний телефон, після чого звернувся до поліції. Використовуючи його персональні дані, що стали доступними третім особам, шахраї незаконно оформили на його ім`я низку мікропозик, зокрема і ту, що є предметом цього спору. Його непричетність до укладення цього договору підтверджується копіями з матеріалів кримінального провадження ЄРДР 12021046710000351 від 04.10.2021 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Факторинг Партнерс», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. 
Зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду, у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про до ставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день про ставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцеперебування, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалалми за відсутності клопотання будь-якої зі сторін інше. 
На адресу місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 , судом першої інстанції було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 60, 62), однак, поштове відправлення повернуто на адресу суду з відміткою «не проживає». 
Отже, відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи в суді.
Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 8 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо б сторона у справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Таким чином, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 11 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №5167016, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надає відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 20000,00 грн, загальним строком на 15 днів, остаточною датою повернення кредиту є 26 вересня 2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 2000,00 грн, яка нараховуються за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду 3000,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, проценти за користування кредитом складають 5000,00 грн та 22,711,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредитні кошти та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. ОСОБА_1 був ідентифікований за допомогою одноразового ідентифікатора F18535, надісланого на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 8-12, 19-зворот,).
З квитанції LiqPay вбачається, що згідно договору №5167016 11 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» було здійснено переведення коштів в сумі 20 000 грн на картку НОМЕР_2 *78 за договором 5167016 (а.с. 20).
З розрахунку заборгованості за договором №5167016 від 11 вересня 2021 року вбачається, що за вказаним договором мається заборгованість у розмірі 85 000,00 грн, з яких: заборгованість кредитом (залишок по кредиту) - 20000,00 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом – 63 000,00 грн; заборгованість з комісії - 2000,00 грн (а.с. 20 зворот-21).
26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» як клієнтом було укладено договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату своє право грошової вимоги до боржників, строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне в майбутньому, а ТОВ «Факторинг Партнерс», здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом та боржниками (а.с. 22-27).
26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників для друку до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року (а.с. 32 зворот).
До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №44809005 від 26 липня 2024 року про перерахування позивачем на користь первісного кредитора 3310395,81 грн за договором факторингу №26-07/2024 (а.с. 32).
Згідно з Реєстром боржників від 26 липня 2024 року до Договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №5167016 від 11.09.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 85 000,00 грн. (а.с. 33 зворот-34).
На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції надано: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року (а.с. 40-42), заявку на надання юридичної допомоги №964 від 01 травня 2024 року (а.с. 45), акт №11 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року, в якому погоджено надання наступних правових послуг: надання усної консультації з вивченням документів (час на надання послуги 2 години) - 4000,00 грн, підготовка пропозицій час надання послуги 3 години) – 6 000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу (час на надання послуги 5 годин) - 15000,00 грн (а.с. 16).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5167016 від 11.09.2021 року з ТОВ «Мілоан», яке в подальшому відступило своє право вимоги позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс», а при укладенні зазначеного вище договору ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
При цьому колегія суддів не приймає доводи відповідача щодо не укладення договору №5167016 від 11.09.2021 року, з посиланням на те, що у 2021 році він втратив мобільний телефон, внаслідок чого шахраї незаконно оформили на його ім`я низку мікропозик. Вказує, що його непричетність до укладення договору підтверджується кримінальним провадженням №12021046710000351 від 04.10.2021 року.
Вказане твердження відповідача спростовується вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 09.11.2021 року у кримінальному провадженні №12021046710000351 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України, який міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, і яким підтверджений факт викрадення мобільного телефону обвинуваченим у ОСОБА_1 11 жовтня 2021 року.
Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.
Натомість, Договір №5167016 укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 11 вересня 2021 року і обставини встановлені вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 09.11.2021 року відповідачем не спростовані. 
Разом з тим, частиною 3 статті 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах встановлених договором.
Вирішуючи даний спір судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів на підтвердження того факту, що відповідачем ОСОБА_1 отримані кредитні кошти в сумі 20 000,00 гривень за Договором №5167016 від 11.09.2021 року на вказану у квитанції LiqPay картку/рахунок НОМЕР_3 . 
Відсутність таких доказів суперечить принципу повноти дослідження обставин справи та реалізації стандарту більшої переконливості.
Оскільки позивачем всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України не доведено наявності заборгованості відповідача за договором №5167016 від 11.09.2021 року та існування заборгованості за цим договором у відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В силу ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 4 542,00 грн.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4 542,00 гривень. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: