ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27035/24
Провадження № 22-ц/820/2181/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Плінська І.П.,
       з участю        представниці відповідача        Дмитришиної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави російська федерація в особі посольства держави російська федерація в Німеччині про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави російська федерація в особі посольства держави російська федерація в Німеччині про відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1 зазначив, що з 2014 року російська федерація здійснює військову агресію проти України. 24 лютого 2022 року збройні сили російської федерації розпочали повномасштабне вторгнення на суверенну територію України. До збройного конфлікту між країнами призвели неправомірні дії держави російська федерація та очевидна бездіяльність держави Україна. Держава російська федерація порушили право громадян на мир і безпеку, на суверенітет і цілісність території, а держава Україна – право громадян на добросовісну та кваліфіковану діяльність органів державної влади. Такими діями та бездіяльністю держави російська федерація та держави Україна позивачу завдано моральну шкоду.
Відтак ОСОБА_1 просив суд:
- стягнути з держави російська федерація на свою користь 5 000 000 грн моральної шкоди, завданою триваючими правопорушеннями та порушенням права на мир;
- стягнути з держави Україна на свою користь 1 грн моральної шкоди, завданої порушенням його права на добросовісну, кваліфіковану та правомірну діяльність посадових і службових осіб органів державної влади України в частині добросовісності.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави російська федерація про відшкодування шкоди у період часу з 24 лютого 2022 року до 3 жовтня 2023 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року в позові  ОСОБА_1 до держави Україна та держави російська федерація про відшкодування шкоди відмовлено.
Закриваючи провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що 3 жовтня 2023 року ОСОБА_1 уже звертався до відповідачів із аналогічним позовом. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 лютого 2024 року у справі №686/26252/23 стягнуто з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, завдану збройною агресією проти України. В решті позову відмовлено. Отже набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав.
Відмовляючи в решті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 лютого 2024 року у справі №686/26252/23 стягнуто з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, у зв`язку з чим ОСОБА_1 реалізував своє законне право на відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України. Водночас ОСОБА_1  не довів належними та допустимими доказами склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна та держави російська федерація перед ним за завдані збитки, а також заявлений розмір моральної шкоди. Сам лише факт збройної агресії проти України не є безумовною підставою для висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення з держави російська федерація 5 000 000 грн моральної шкоди і стягнення з держави Україна 2 грн моральної шкоди, що була завдана йому в період з 3 жовтня 2023 року. При цьому  ОСОБА_1 послався на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок збройної агресії російської федерації та відсутності добросовісної, кваліфікованої, правомірної діяльності органів державної влади України позивачу завдано моральну шкоду. Суд першої інстанції зробив неправильні висновки з установлених обставин справи, не застосував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу держава Україна в особі Кабінету Міністрів України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.
Держава російська федерація не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 є громадянином України.
З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.
Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).
Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).
Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.
24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії Російської Федерації проти України – повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 лютого 2024 року у справі №686/26252/23, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року, стягнуто з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, завдану збройною агресією проти України.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та друга).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя та п`ята).
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Як передбачено частиною першою статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.
Схожі за змістом висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа №641/8857/17).
Зібрані докази підтверджують збройну агресію російської федерації проти України. У зв`язку з цим рішенням суду від 2 лютого 2024 року з російської федерації на користь  ОСОБА_1  присуджено компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.
Отже  ОСОБА_1  реалізував своє законне право на відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України.
Оскільки чинним законодавством не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди за одне і теж саме порушення прав особи, то позов  ОСОБА_1  до держава російська федерація не може бути задоволений.
Також у справі відсутні належні та допустимі докази про те, що в період з 3 жовтня 2023 року  ОСОБА_1  завдано моральної шкоди внаслідок неправомірних дій держави Україна.
За таких обставин суд першої інстанції правильно керувався тим, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдані збитки, тому позов у цій частині є необґрунтованим.
Посилання ОСОБА_1 на доведеність позовних вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.
Висновки суду першої інстанції відповідають установленим обставинам справи та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, на які ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, 

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2025 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Козак О.В.        
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 30