УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8594/25 Головуючий у 1-й інст. Покатілов О. Б. 
Номер провадження №33/4805/76/26
Категорія ч.1 ст.173-2,ч.2 ст.173-8 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Словінського С.А., потерпілої ОСОБА_2 , її представника – адвоката Перегуди А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Словінського Сергія Антоновича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 01 жовтня 2025 року, якою останнього притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 25 липня 2025 року близько 15-22 год за адресою: м. Житомир, пров. 4-й Транзитний, 6, почав спілкуватися на підвищеному тоні, виражав слова образ та погроз на адресу ОСОБА_2 , чим порушив терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 547574 від 23 липня 2025 року, термін дії з 16-00 год 23 липня 2025 року по 16-00 год 28 липня 2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 14-30 год за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство економічного та психологічного характеру відносно своєї дружини – ОСОБА_2 , що проявлялося в нецензурних образах, забирав її речі, не впускав до будинку, чим завдав психологічної та моральної шкоди останній. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Словінський С.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Щодо обставин 25 липня 2025 року захисник вказав, що у заяві ОСОБА_3 відсутні посилання яким чином ОСОБА_1 їй погрожував. Судом не враховано, що того ж дня ОСОБА_1 теж телефонував на службу 102 щодо провокативних дій ОСОБА_3 , за фактом чого щодо останньої складено протокол ВАД №468664 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Заборонний припис винесено на адресу: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тому фабула протоколу ВАД №466328 від 25 липня 2025 року не відповідає протоколу, складеному щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП. 
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, захисник вказав, що будь-які докази вчинення ним дій, пов`язаних з домашнім насиллям, 02 серпня 2025 року у справі відсутні, свідки не залучались. Вказав, що поведінка ОСОБА_1 спровокована поведінкою дружини, з якою він перебуває у процесі розірвання шлюбу та поділу майна подружжя. На думку захисника, вина ОСОБА_1 не підтверджена належними доказами, підстав для притягнення його до відповідальності не було.
Від представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Перегуди А.П. надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких представник заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вимоги якої вважав необґрунтованими, а аргументи не підтвердженими будь-якими доказами.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_1 , його захисника Словінського С.А., які підтримали апеляційну скаргу, потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Перегуди А.П., які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом статтей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» одним із спеціальних заходів протидії домашньому насильству є терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 16 частини першої статті першої Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Статтею 25 вказаного Закону передбачено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Частина 2 статті 173-8 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 123948 від 02 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 208477 від 02 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 473147 від 02 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 ; копією письмових пояснень ОСОБА_2 від 02 серпня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02 серпня 2025 року; заявою ОСОБА_2 від 02 серпня 2025 року про вчинення ОСОБА_1 правопорушення; формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02 серпня 2025 року, рапортом інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП в Житомирській області ДПП Ю.Колесника від 02 серпня 2025 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 466328 від 25 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП; довідкою від 25 липня 2025 року про результати перевірки за зверненням ОСОБА_2 щодо неправомірних дій чоловіка гр. ОСОБА_1 ; рапортом від 25 липня 2025 року про повідомлення на службу 102 ОСОБА_2 щодо невиконання її чоловіком тимчасового заборонного припису; копією протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 липня 2025 року, копією письмових пояснень ОСОБА_2 від 25 липня 2025 року; копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 25 липня 2025 року; рапортом інспектора СПДН ВВГ Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області Н.Кириченком від 25 липня 2025 року; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 547574 від 23 липня 2025 року.
Вказані докази в їх сукупності підтверджують винну ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У матеріалах справи міститься терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 серії АА № 547574 від 23 липня 2025 року, який діє з 16-00 год 23 липня 2025 року до 16-00 год 28 липня 2025 року (а.с. 22), за змістом якого на останнього покладаються зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборона на контактування у будь-який спосіб з постраждалою особою. 
Факт спілкування з ОСОБА_2 25 липня 2025 року у час дії вказаного заборонного припису ОСОБА_1 визнав у своїх письмових поясненнях та підтвердив у суді першої інстанції. Крім того, зазначав, що 25 липня 2025 року перебував біля будинку 6 по 4-ому пров. Транзитному біля воріт гаража.
Доводи захисника щодо невідповідності фабули протоколу серії ВАД №466328 від 25 липня 2025 року в частині зазначення адреси АДРЕСА_1 , у той час як адреса місця проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , апеляційний суд вважає надуманими, оскільки вказана обставина не спростовує порушення ОСОБА_1 заборону на контактування у будь-який спосіб з постраждалою особою не залежно від місця її перебування. Окрім того, як зазначено учасниками в судовому засіданні на одній земельній ділянці за адресою пров. 4-й Транзитний розташовано два будинки, які мають нумерацію 6 та 6-а. 
Разом з тим, посилання захисника на провокаційні дії ОСОБА_2 , у зв`язку з чим щодо неї складено протокол ВАД №468664 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на переконання апеляційного суду, не можуть бути виправданням невиконання тимчасового заборонного припису. Крім того, суд надає оцінку діям ОСОБА_1 у межах складених щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення. 
Матеріали справи складені уповноваженими особами з дотриманням вимог КУпАП щодо форми, змісту та порядку оформлення, містять необхідні реквізити та були безпосередньо досліджені судом першої інстанції. Апелянтом не подано жодного доказу, який би свідчив про їх підроблення чи фальсифікацію. Припущення сторони або незгода з оцінкою доказів не є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП.
Будь-яких відомостей щодо оскарження чи скасування термінового заборонного припису відповідно до ч. 9 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» скаржником не надано.
У зв`язку з викладеним апеляційний суду погоджується з висновками районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №123948 від 02 серпня 2025 року про вчинення останнім домашнього насильства економічного та психологічного характеру відносно своєї дружини – ОСОБА_2 , що проявлялося в нецензурних образах, забирав її речі не впускав до будинку, чим він завдав психологічної та моральної шкоди останній, підтверджені поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що дійсно поклав у замок у її дверей зубочистки, у зв`язку з чим остання змушена була викликати майстра. Підтвердив перебування у конфлікті, у зв`язку з розлученням. 
Зі змісту зібраних доказів, досліджених місцевим судом вбачається, що вони відповідають за змістом адміністративному протоколу, наданому суду першої інстанції, є послідовними та взаємоузгодженими.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надана належна оцінка.
Також не є слушними аргументи скарги, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно положень частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів об`єктивного характеру, які підтверджують в діях ОСОБА_1 наявність ознак, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Словінського Сергія Антоновича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 01 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь