Справа № 489/5421/25 
Номер провадження 2/489/274/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

29 січня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі ТОВ "Юніт Капітал" або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості
встановив
У липні 2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 476750254 на суму 8400 грн. Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 8400,00 грн 03.12.2021 на банківську карту №5168-75XX-XXXX-5961 відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01.
04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 22492,76 грн, яка складається з: 8296,13 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14196,63 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
З цих підстав просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 476750254 від 03.12.2021 у розмірі 22492,76 грн. та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності його та представника. Надав суду відзив, в якому вказав, що у справі відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача, в той же час, позивачем не надано підтвердження сплати первісному кредитору коштів за договором факторингу. Надані позивачем кредитний договір, договори факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості є неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів. Правовідносини за кредитним договором між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем виникли 03.12.2021 значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу між ТОВ "Манівео" та ТОВ "Таліон плюс", у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а отже на час укладення даного договору у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було відсутнє право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів відповідачу. Розрахунок наданий позивачем не ґрунтується на умовах кредитного договору.
Представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якій вказав, що 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю “МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА” (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Таліон Плюс” (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (копія долучена до позовної заяви). Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 – якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ “Таліон Плюс” 27.12.2022, тобто після укладання Кредитного договору № 476750254 від 03.12.2021 р.
Таким чином, згідно з п. 2.1 Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» — прийняти їх та передати грошові кошти Клієнту на умовах договору. Відповідно до п. 1.3 та п. 1.5 цього договору, право вимоги стосується всіх прав Клієнта за Кредитними договорами і фіксується у Реєстрах прав вимоги. Витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 р. підтверджує, що право вимоги за Кредитним договором № 476750254 від 03.12.2021 р. відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на законних підставах, а передача права вимоги відбулося відповідно до умов Договору факторингу. оскільки перехід прав вимоги підтверджується підписанням реєстру, як передбачується в даному договорі. Отже, Позивач не зобов`язаний надавати докази здійснення оплати за відступлені права вимоги, оскільки дана обставина не є підставою для переходу права вимоги за договором факторингу. Важливо зазначити, що витяги з реєстрів боржників (прав вимог) формуються безпосередньо клієнтом та фактором, тобто сторонами договору факторингу. Позивач, як новий кредитор, не має впливу на їх форму чи вигляд, а також доступу до повного реєстру. Його роль обмежується отриманням документів, які передаються йому у зв`язку з виконанням договору факторингу. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, договір факторингу є двостороннім правочином, який передбачає перехід права вимоги від первісного кредитора до нового, і всі документи, що супроводжують цей процес, можуть мати індивідуальну форму, визначену за домовленістю між сторонами.
Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та перерахування на рахунок Відповідача суми в розмірі 8 400,00 грн. В свою чергу, Відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги Позивача не надано. Також варто зазначити, що Відповідач почав сплачувати заборгованість. Отже Відповідач був повідомлений, що він має сплачувати кредитні кошти задля виконання Кредитного Договору.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21, роз`яснено, що при ухваленні рішення суду, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це відповідає вимогам ЦПК України і не є порушенням прав сторін.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
03.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 476750254 та підписано Паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов яких позичальнику надається кредит у розмірі 8400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом; строк кредитування – 1-65 днів ( з можливістю продовження строку); дисконтна процентна ставка: 3,65% - 766,50%, індивідуальна процентна ставка: 383,25% -766,50%; базова процентна ставка: 766,50%; реальна річна процентна ставка 649% річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 1087,70% річних.
Відповідно до п.1.9 вказаного Договору № 476750254 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 587,65 % річних від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови використання строку дисконтного періоду на умовах п.1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 723,55 % річних, що становить 1,98 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Вказаний договір разом з Паспортом споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з довідкою від 23.05.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на ім`я ОСОБА_1 здійснило перерахування коштів на картку НОМЕР_1 у розмірі 8400 грн. 
Відповідно до платіжної інструкції від 03.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти на ім`я отримувача ОСОБА_1 у розмірі 8400,00 грн.
Згідно з листом АТ "Приватбанк" від 01.12.2025 на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Також емітувалися і інші картки. По рахунку № НОМЕР_2 було зарахування коштів на суму 8400,00 грн. від 03.12.2021. Також Банком надано суду виписку по рахунку на ім`я ОСОБА_1 за період з 03.12.2021 по 08.12.2021, з якої слідує, що усього витрат за період - 125342,59 грн., надходжень - 119102,50 грн. 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1, відповідно до яких ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача, що підтверджується реєстром боржників.
27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача, що підтверджується реєстром прав вимоги.
04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, що підтверджується реєстром прав вимоги.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 681/44/15-ц від 18.06.2020 аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Судом встановлено, що стороною відповідача не заперечувався факт укладення кредитного договору 03.12.2021 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та це підтверджено наведеними та дослідженими вище доказами у справі.
Щодо доводів відповідача з приводу відсутності первинних бухгалтерських документів, то вони спростовуються матеріалами справи. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19).
Що стосується послання відповідача про відсутність у справі належних та допустимих доказів на підтвердження передачі права вимоги від первісного відповідача до позивача, то суд зазначає таке. 
Суд враховує, що договір факторингу, на який посилається представник позивача (від 28.11.2018) укладено раніше, ніж кредитний договір між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 03.12.2021. За договором факторингу може бути продано право вимоги, яке може виникнути в майбутньому, однак зобов`язання повинно існувати на час укладення договору факторингу, оскільки в іншому випадку відсутній предмет факторингу. За позовом що розглядається, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" продало ТОВ "Таліон" 28.11.2018 право вимоги за кредитним договором, який укладено у 2021 році.
Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори факторингу, додаткові угоди до договору відступлення, витяги з реєстру прав вимоги, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Встановлено, що згідно п.4.1. договору факторингу, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку.
Додаткові угоди, на які посилається представник позивача (від 28.11.2019, від 31.12.2020 від 31.12.2021, від 31.12.2022) продовжували строк дії договору факторингу.
27 грудня 2022 року на виконання п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано Реєстр прав вимоги №209, за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало.
До такого висновку прийшов і Хмельницький апеляційний суд в постанові від 22.07.2025 у справі №679/1272/24.
Окрім того, позивачем надано суду Акт звірик взаємних розрахунків від 31.12.2022 та протокол узгодження предмету факторингової операції згідно Реєстру №209 від 27.12.2022.
Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема, підписи, печатки і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором.
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь та ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювались у даному випадку слід виходити з презумпції правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги за кредитним договором від 03.12.2021 року, укладеного між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . 
Відповідач також у відзиві вказує на те, що кредит надавався строком на 14 днів, процентна ставка становить 1,98%, тому відповідно до власного розрахунку сума заборгованості за відсотками складає 2328,48 грн. але не 22492,76 грн.
Згідно з п.1.9 Договору № 476750254 від 03.12.2021 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 587,65 % річних від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови використання строку дисконтного періоду на умовах п.1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 723,55 % річних, що становить 1,98 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
В пункті 1.7 вказаного договору зазначено, що кредитна лінія надається строком на 14 днів з дати отримання кредиту, а саме до 17.12.2021.
Також, у п.1 8. Договору сторони погодили, що встановлений у п.1.7 строк Дисконтного періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів.
В паспорті споживчого кредиту, який також підписано відповідачем, вказано строк кредитування від 1-65 днів. В п. 5 Паспорту зазначено, що основна сума кредиту повертається в кінці строку дії Договору чи його дострокового припинення. Проценти за користування Кредитом виплачуються в кінці строку надання кредиту, а у разі користування кредитом понад встановлений строк Дисконтного періоду, кожного дня користування кредитом. 
З цього слідує, що відповідач хибно посилається на правомірність нарахування позивачем відсотків лише протягом 14 днів, оскільки, продовжуючи користуватися кредитним коштами та не сплачуючи наявну заборгованість, позичальник вийшов за межі Дисконтного періоду та зобов`язаний сплатити відсотки за процентною ставкою, визначеною у п. 1.12 Договору від 03.12.2021. 
Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн., то суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги від 05.06.2025, Додаткову угоду №25770719269 від 05.06.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025.
Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи заперечення відповідача та співмірність складності справи і виконаних адвокатом робіт. 
На підставі викладеного суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі в розмірі 3000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд
вирішив
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за Договором № 476750254 від 03.12.2021, яка станом на 11.07.2025 складає 22492,76 грн. (двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто дві гривні сімдесят шість копійок), з яких: 8296,13 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 14196,63 грн. - заборгованість по відсоткам.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.(три тисячі гривень нуль копійок)
Інформація про учасників справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", код ЄДРПОУ 43541163, адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4а, оф.10.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 29.01.2026. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Кокорєв