Справа № 463/6249/25
пр.№ 2/464/916/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026    Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого – судді Дулебка Н.І.,
за участі: секретаря судових засідань – Михайлів О.Т., 
представника позивача – Наконечної О.М., 
відповідача – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, –
встановив: 

Позивач Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 220332,86 грн. та 3% річних у розмірі 42515,98 грн. Позов мотивовано тим, що розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX передбачено порядок пайової участі замовника будівництва, який впроваджено законодавцем з 01.01.2020 для: - об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені; - об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році. Обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає: - для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 р. вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 р.; - для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва. Водночас, ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 №6098 «Про порядок поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 2020 року», а саме п.2 (пп.2.1.,2.2.,2.2.2.) встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у м. Львові перераховують до міського бюджету м. Львова кошти для створення і розвитку інфраструктури м. Львова. Львівською міською радою встановлено, що всупереч вимогам вищевказаного законодавства замовником ОСОБА_1 реконструкції з об`єднанням нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю, не сплачено до місцевого бюджету кошти пайової участі. Так, згідно з Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта №ПВ101210401743, виданою Інспекцією ДАБК у м. Львові та зареєстрованою в ЄДЕССБ, вищевказаний об`єкт нерухомості (замовник об`єкта ОСОБА_1 , декларація про початок будівельних робіт №ЛВ №061192050477, видана Інспекцією ДАБК у м. Львові та зареєстрована 24.07.2019) прийнято в експлуатацію 01.04.2021. Попередньо рішенням виконавчого комітету від 17.08.2018 №926 «Про затвердження містобудівельних умов та обмежень для проектування приміщення на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю» затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію з об`єднанням ОСОБА_1 нежитлових приміщень на вул. Зелена 251 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 24.07.2019 зареєстровано за ОСОБА_1 декларацію про початок будівельних робіт №ЛВ061192050477 на реконструкцію з об`єднанням нежитлових приміщень на вул. Зелена 251 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю у м. Львові. Згідно з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта № ЛВ101210401743, виданою Інспекцією ДАБК та зареєстрованою в ЄДЕССБ 01.04.2021, прийнято в експлуатацію об`єкт, найменування якого «Реконструкція з об`єднанням нежитлових приміщень на вул. Зелена 251 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю у м. Львові». Ухвалою ЛМР від 02.04.2025 №6135 внесено зміни до ухвали ЛМР від 08.07.2021 №1081 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», відповідно до якої департамент економічного розвитку здійснює розрахунки безпідставно збережених коштів пайової участі. Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради проведено розрахунок пайового внеску у розмірі 4 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розрахований відповідно до загальної вартості основних фондів будівництва об`єкта. У декларації про готовність до експлуатації об`єкта №ЛВ101210401743 від 01.04.2021 зазначена кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією на будівництво в сумі 8 575 560 грн. Проте ОСОБА_1 не зверталася до департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, як уповноваженого органу на проведення розрахунку розміру пайових внесків із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва «Реконструкція з об`єднанням нежитлових приміщень на вул. Зелена 251 з розширенням за рахунок надбудовали від адміністративно-офісну будівлю у м. Львові» та не подавала документи, що підтверджують вартість цього об`єкта, техніко-економічні показники об`єкта. Величина пайового внеску складає 343 022,40 грн. Замовник ОСОБА_1 , розпочавши у 2019 році реконструкцію з об`єднанням нежитлових приміщень на вул. Зелена 251 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю у м. Львові, була зобов`язана до прийняття об`єкта в експлуатацію сплатити на рахунок Львівської міської ради грошові кошти пайового внеску в розмірі 4 відсотки вартості будівництва об`єкта відповідно до загальної кошторисної вартості об`єкта, однак цього не зробила, внаслідок чого без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберегла у себе кошти, які повинна була сплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту. Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради скеровано лист претензію №2301-вих-61361 від 28.04.2025 відповідачу щодо сплати грошових коштів пайового внеску на розвиток інфраструктури м. Львова, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми. Так, ОСОБА_1 сплачено кошти в сумі 343 022,40 грн основного боргу, проте не сплачено інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми, нараховані за період з 02.04.2021 по 23.04.2025. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача, становить 262 848,84 грн. 
Представник позивача Наконечна О.М. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що викладені в такому, а також у додаткових письмових поясненнях. Просила суд позов задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву, письмових запереченнях та поясненнях. Зазначила, що рішенням Львівської міської ради від 17.08.2018 №926 видано містобудівні умови та обмеження щодо реконструкції будівлі на вул. Зелена, 251 у м. Львові. Реконструкція полягала у розширенні за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю. Після завершення будівельних робіт мною через Центр надання адміністративних послуг Львівської міської ради подано Декларацію про готовність до експлуатації, яку 01.04.2021 зареєстровано за №ЛВ101210401743. При складанні цієї декларації враховано роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України щодо сплати пайового внеску з огляду на законодавчі зміни. Так, у листі від 12.02.2021 № 1/15.2/515-21 «Щодо надання роз`яснення застосування положень законів, які регулюють відносини щодо сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів» Міністерство вказало, зокрема таке. Питання пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до 01.01.2020 регулювалися ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з якою замовник, що мав намір стосовно забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, був зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування коштів до відповідного місцевого бюджету на підставі договору про пайову участь, укладеного ним із відповідним органом місцевого самоврядування. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» з 01.01.2020 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту виключено. При цьому згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону: договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання; протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у розмірі та в порядку, встановленими частиною другою Прикінцевих та перехідних положень Закону. Таким чином, протягом 2020 року діяли перехідні положення, а з 01.01.2021 повністю скасовано обов`язок замовника будівництва щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Зважаючи на викладене та враховуючи, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, наразі відсутня правова підстава для укладання договорів та, відповідно, сплати коштів пайової участі щодо об`єктів будівництва, спорудження яких розпочато до скасування зазначеного обов`язку та які підлягають прийняттю в експлуатацію після 01.01.2021, але договір між замовниками таких об`єктів та органами місцевого самоврядування не було укладено. З огляду на викладену позицію центрального органу виконавчої влади, у п. 22 Декларації про готовність до експлуатації відповідачкою вказано, що договір про перерахування коштів пайової участі не укладався у зв`язку із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (№ 132-IX від 20.09.2019). Вказаний документ подавався для затвердження через Центр надання адміністративних послуг Львівської міської ради, про що виконана відмітка від 29.03.2021, вхідний номер 3-Г-25812/АП-0006. Отже, Львівська міська рада та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м. Львова мали достовірну інформацію про те, що об`єкт введений в експлуатацію. Водночас, позов подано лише через 4 роки, що й спричинило нарахування інфляційних втрат та відсотків річних у такій значній сумі, що фактично подвоює нарахований пайовий внесок. Окрім того, зазначила, що, одержавши листа Департаменту економічного розвиту Львівської міської ради від 28.04.2025 № 2301-вих-61361 про сплату до місцевого бюджету пайової участі щодо об`єкта будівництва (реконструкція з об`єднанням нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок надбудови, Декларація про готовність до експлуатації об`єкта № ЛВ 101210401743 від 01.04.2021) у сумі 343 022,40 грн, а також інфляційних витрат та 3% річних, у сумі 258 199,73 грн., відповідачем здійснено оплату основного боргу, про що невідкладно повідомлено Львівську міську раду. Також вона звернулася до Департаменту економічного розвиту Львівської міської ради листом за № 3-Г-36072-Л-23 від 05.06.2025р. з проханням не стягувати з неї інфляційні витрати та 3% річних у сумі 258 199,73 грн, вказавши доводи щодо добросовісності її поведінки, адже сплатила пайову участь за першим зверненням органу місцевого самоврядування та надмірність тягаря для бюджету її родини стягненням такої значної суми. Відтак, з огляду на те, що відповідачка неправомірних дій не вчиняла, за першою вимогою розпорядника бюджетних коштів суму пайової участі перерахувала, просить суд відмовити у задоволенні позову. Окрім того, зауважила, що позивач у заяві посилається на нерелевантну судову практику щодо спірних правовідносин. 
Застосування до відповідачки штрафних санкцій у той час, коди такі санкції не застосовуються до суб`єктів господарювання, які здійснюють забудову значних площ та за винагороду, не відповідатиме засадам цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності. Вважає, що правові підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України щодо нарахування інфляційних втрат та відсотків річних відсутні.
Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №926 від 17.08.2018 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію з об`єднанням нежитлових приміщень на вул. Зелена 251 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю. 
Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 24.07.2019 зареєстровано повідомлення №8176436 про початок будівельних робіт та надано дозвіл № НОМЕР_1 .
Згідно з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта №ЛВ101210401743, зареєстрованої 01.04.2021 Інспекцією ДАБК у м. Львові, об`єкт реконструкції (реконструкція з об`єднанням нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю) за адресою: АДРЕСА_1 , прийнято в експлуатацію. 
Як видно з вищевказаної декларації, замовник реконструкції – ОСОБА_1 , об`єкт реконструкції за адресою: АДРЕСА_1 має площу 623,75 кв.м. Загальна кошторисна вартість 8 575 562,50 грн. 
Згідно із розрахунками обсягу пайової участі (внеску) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Львова, виконаними позивачем, розмір пайової внеску за спірний об`єкт складає 343 022,40 грн. 
Звертаючись до суду, позивачем зазначено, що відповідачка не виконала свого обов`язку щодо звернення до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо вказаних об`єктів будівництва «Реконструкція з об`єднанням нежитлових приміщень на вул. Зелена 251 з розширенням за рахунок надбудови під адміністративно-офісну будівлю у м. Львові). 
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент початку (реконструкції) будівництва) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною третьою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент початку (реконструкції) будівництва) пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Як передбачено пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі – пайова участь) у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд – 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків – 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Згідно з підпунктами 3, 4 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2024 року у справі № 903/283/24 зазначено, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01 січня 2020 року не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01 січня 2020 року не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
У постанові від 20 липня 2022 року у справі №910/9548/21 Верховний Суд зауважив, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Так, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові від 14 грудня 2021 року зазначила, що суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 20 березня 2025 року у справі № 903/601/24 вказав на те, що прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною 2статті 331 Цивільного кодексу України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
28.04.2025 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради скеровано лист претензію №2301-вих-61361 відповідачу ОСОБА_1 щодо сплати грошових коштів пайового внеску на розвиток інфраструктури м. Львова, а також інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, шо нараховані за період з 02.04.2021 по 23.04.2025.
В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 сплачено пайовий внесок на розвиток інфраструктури м. Львова після отримання листа претензії Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради. 
Згідно зі статтями 612, 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Як видно з матеріалів позовної заяви, позивач просить суд стягнути інфляційні втрати у розмірі 220 332,86 грн та 3% річних у розмірі 42 515,98 грн, нарахованих за період з 02.04.2021 по 19.05.2025, тобто з наступного дня за датою введення об`єкта реконструкції в експлуатацію до дати звернення з позовом до суду. Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед Львівською міською радою становить 262 848,84 грн.
Доводи відповідачки, зокрема, що стосуються інформації, викладеної у листі-роз`ясненні, вищевказаних висновків суду не спростовують та не змінюють.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3942,73 грн. 
Керуючись статтями 13, 81, 89, 141, 258, 263 – 265 ЦПК України, –

ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Львівської міської ради (ЄДРПОУ 04055896, м. Львів, пл. Ринок, 1) інфляційні втрати у розмірі 220332,86 грн., 3% річних у розмірі 42515,98 грн., а всього 262848 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3942 (три тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 73 (сімдесят три) копійки. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 02.02.2026.

Головуючий        Назарій ДУЛЕБКО