Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/5514/25 
Провадження № 2-др/644/19/26 
30.01.2026 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
(додаткове)

 
30 січня 2026 року        м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді – Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання – Черняк Ю.С.,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова заяву представника ОСОБА_1 адвоката Крутько І.М. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом – ОСОБА_1 /позивачка), в особі представника – адвоката Крутько Ірини Миколаївни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1256319 від 10.06.2025, звернулася до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі за текстом – ОСОБА_2 /відповідач) предметом якої є: 
стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1 як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі частини від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 23.06.2025 до закінчення ОСОБА_1 навчання;
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 4 000,00 гривень, в якості додаткових витрат на навчання щомісяця, починаючи з 23.06.2025 до закінчення навчання;
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 гривень, в якості відшкодування витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 06.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області.
Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2018 шлюб між її батьками ОСОБА_3 ОСОБА_2 розірвано.
Позивачка прийнята на навчання за контрактом № Арх-132 з 01.09.2024 до 30.06.2028 в Київський національний університет будівництва і архітектури, за спеціальністю 191 «Архітектура та містобудування» на денну форму навчання, що підтверджується довідкою № 796 від 07.05.2025. Вартість контракту за навчальний рік становить 33 000,00 грн, які наразі сплачує мати позивачки та надає кошти на іншу потреби доньки. 
Відповідач по справі сплачував аліменти на утримання позивачки, до досягнення 18 річного віку, згідно судового наказу від 13.12.2022. На теперішній час не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для її навчання.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 23.06.2025 справа № 644/5514/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.
Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 15.01.2026 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця починаючи з 23.06.2025 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23-х річного віку та судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. 
 
20.01.2026 за вх. № 1903 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Крутько Ірини Миколаївни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1256319 від 10.06.2025, надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги адвоката у сумі 5 000 грн 00 коп.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 20.01.2026 справа № 644/5514/25 передана на розгляд судді Паляничко Д.Г.
 
Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, заяви про відкладення не надали. 
 
Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, причин неявки суду не повідомили.
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу ОСОБА_2 про виклик в судове засідання призначене на 30.01.2026 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . 
Заразом, судова повістка про виклик в судове засідання призначене на 30.01.2026 надсилалася представнику ОСОБА_2 – адвокату Харченку К.С. через систему «Електронний суд» до особистого кабінету ОСОБА_4 , про що свідчить довідка про доставку електронного документа, що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду
За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи те, що присутність сторін у судовому засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги адвоката за відсутності сторін.
Судом досліджено заяву представника позивачки, додані на підтвердження викладених у заяві обставин докази, проаналізовано матеріали цивільної справи, досліджено та оцінено докази як кожний окремо, так у їх сукупності та встановлено. 
Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано суду:
-договір про надання правничої допомоги від 11.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Крутько Іриною Миколаївною;
-акт приймання-передачі з від 19.01.2026 за договором про надання правничої допомоги № б/н від 11.06.2025;
-платіжну інструкцію № P24A4440416231D5037 від 11.06.2025 з призначенням платежу: Переказ власних коштів. Оплата правничої допомоги за договором від 10.06.2025.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009.
Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № (надалі за текстом – Закон № 5076-VI).
Статтями 26, 27 Закону № 5076-VI  передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 регламентовано, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Отже, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Заразом, Верховний Суд зазначає, що нормами ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового заочного рішення, так як при ухваленні додаткового рішення суду відсутня така обов`язкова умова як для заочного рішення, а саме належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання (п.1 ч. 1 ст.280 ЦПК України). Так, у ч. 4 ст.270 ЦПК України закріплено, що, ухвалюючи додаткове рішення, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Тому повідомлення і явка відповідача у цьому випадку не є обов`язковою. Отже, нормами ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового заочного рішення, саме такий правовий висновок зробив 18.10.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 947/32389/21, провадження № 61-7981 св 23 (ЄДРСРУ № 114259093), в межах дослідження питання щодо процесуальної неможливості ухвалення додаткового заочного рішення.
Отже, на підставі викладеного вище, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: 

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Крутько Ірини Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. 
Додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя   Д.Г. Паляничко