П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/11627/25	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:04.08.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Ступакової І.Г.
– Шляхтицького О.І.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військових частин (далі – в/ч) НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_4 про:
-          визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 22 травня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22 травня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року у сумі 36 797,54 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі – Порядок №44);
-          визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 015,88 грн. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно у загальній сумі 36 142,92 грн. відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі – Порядок №1078) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44;
-          визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року включно;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 015,88 грн. в місяць за період з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року включно у загальній сумі 34 588,38 грн. відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44;
-          визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_3 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20 серпня 2019 року по 05 грудня 2023 року включно;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4015 гривень 88 копійок в місяць за період з 20 серпня 2019 року по 05 грудня 2023 року включно у загальній сумі 207 012 гривень 13 копійок відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44;
-          визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_4 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06 грудня 2023 року по 05 квітня 2025 року включно;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_4 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4015 гривень 88 копійок в місяць за період з 06 грудня 2023 року по 05 квітня 2025 року включно у загальній сумі 64 275 гривень 67 копійок відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачами в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п.2 Порядку №1078 не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби протягом 2017 - 2018 років. На переконання позивача, базовим місяцем для нарахування індексації є січень 2008 року. Крім того, з 01 березня 2018 йому має бути виплачена щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення. Позивач вказував, що у березні 2018 року підвищилось грошове забезпечення. Розмір підвищення доходу у березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. Оскільки індексація у березні 2018 року (місяці підвищення посадових окладів) становитиме значно більшу суму, ніж сума підвищення грошового доходу позивача, а тому виникають підстави для застосування абз.абз.3, 4, 5 п.5 Порядку №1078 для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 до 05 квітня 2025 року.
Відповідачі позов не визнали, вказуючи, що нарахування позивачу індексації грошового забезпечення здійснювалось відповідно до норм чинного законодавства та просили відмовити в задоволенні позову.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 22 травня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22 травня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 015,88 грн. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року включно.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 015,88 в місяць за період з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року включно відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_3 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20 серпня 2019 року по 31 грудня 2022 року включно.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 015,88 грн. в місяць за період з 20 серпня 2019 року по 31 грудня 2022 року включно відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_4 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 05 квітня 2025 року включно.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_4 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4015,88 грн. в місяць за період з 01 січня 2024 року по 05 квітня 2025 року включно відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          питання проведення перерахунків, доплат належних грошових коштів особовому складу в/ч НОМЕР_2 , у тому числі позивачеві, належить до компетенції командування в/ч НОМЕР_2 . У подальшому, відповідно до листа фінансово-економічного управління Військово- Морських Силах Збройних Сил України від 28 квітня 2020 року №154/181/2-365, з 08 травня 2020 року в/ч НОМЕР_2 знята з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_1 та передана на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, в/ч НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 у період з 01 січня 2019 року по 08 травня 2020 року, а отже, в/ч НОМЕР_1 – виступала як забезпечувальний орган стосовно в/ч НОМЕР_2 . Зазначаємо, що згідно пункту 2 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260), підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення Отже, нарахування грошового забезпечення здійснювалось фінансово- економічною службою в/ч НОМЕР_2 на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_2 , замовлення коштів на фінансування виплати яких здійснювала фінансово-економічна служба в/ч НОМЕР_1 , як розпорядник коштів третього рівня.
-          відповідно до відомостей внесених до витягу із послужного списку, що підтверджується відсутністю відомостей та облікових документів у військовій частині НОМЕР_1 – позивач не проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 у спірний період з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року. В/ч НОМЕР_1 була утворена у вересні 2018 року, з моменту утворення по 01 січня 2019 року перебувала на фінансовому забезпеченні при в/ч НОМЕР_5 , що підтверджується наступними документами: копією службового листа командування в/ч НОМЕР_5 від 07 вересня 2018 року за вих.№1047; копією службового листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 вересня 2018 року за вих.№154/24/2-1020; копією службового листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 грудня 2018 року за вих.№154/24/2-1545 щодо присвоєння в/ч НОМЕР_1 коду розпорядника коштів (одержувача) у Військово-Морських Силах Збройних Сил України №57040/95194 та зарахування на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, відповідно, зняття в/ч НОМЕР_1 з фінансового забезпечення при в/ч НОМЕР_5 з 01 січня 2019 року та зарахування на її фінансове забезпечення в/ч НОМЕР_2 . Отже, з 01 січня 2019 року по 17 липня 2019 року (по день виключення позивача зі списків в/ч НОМЕР_2 ) в/ч НОМЕР_6 перебувала на фінансовому забезпеченні у в/ч НОМЕР_1 , яка виступала замовником та розпорядником коштів;
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, а саме:
- з 22 травня 2017 року по 30 листопада 2018 року у в/ч НОМЕР_2 ;
- з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року у в/ч НОМЕР_1 ;
- з 20 серпня 2019 року по 05 грудня 2023 року у в/ч НОМЕР_3 ;
- з 06 грудня 2023 року по 05 квітня 2025 року у в/ч НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу від 05 квітня 2025 року №93 позивача 05 квітня 2025 року звільнено з військової служби за станом здоров`я.
Вирішуючи справу (в частині позовних вимог стосовно в/ч НОМЕР_1 ) , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абз. 3, 4, п.5 Порядку № 1078 підлягала виплаті позивачу у розмірі 4 015,88 грн. до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з в/ч, у даному випадку позивач звільнився 05 квітня 2025 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2023 року №1013 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2022 р. №398", Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Спірним в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційної скарги є питання визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що в прохальній частині апеляційної скарги ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції повністю, в той же час доводи апеляційної скарги стосуються тільки частини судового рішення суду першої інстанції, якою задоволені позовні вимоги щодо в/ч НОМЕР_1 .
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ (далі – Закон №1282-ХІІ), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 4 Закону).
Відповідно ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно абз.8 п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно – правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постановах від 19 липня 2019 у справі № 240/4911/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18, від 04 вересня 2020 року у справі № 120/2005/19-а.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а відсутність такого нарахування та невиплата індексації є порушенням вимог Закону №1282-XII та Порядку №1078.
Щодо індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року варто зазначити, що право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз.2 п.1-1, абз.6 п.5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.абз.2, 5 п.4 Порядку №1078).
Поняття індексації-різниці викладено у абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 п.5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
-          сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3);
-          сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз.6 п.5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз п.1, абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 дає підстав для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Колегія суддів зазначає, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.
З матеріалів справи вбачається, що поточна індексація за спірний період не є предметом даного спору.
В свою чергу, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація – різниця за період 01 березня 2018 року по 06 березня 2021 року.
З огляду на приписи п.5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
-          розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
-          суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
-          чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз.5 п.5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки про грошове забезпечення в березні 2018 року грошове забезпечення позивача склало – 9 429,11 грн. грн., а в лютому 2018 року – 8 981,84 грн (довідка про розмір грошового забезпечення надана відповідачем в додатках до відзиву на позовну заяву). 
Таким чином збільшення грошового забезпечення склало: 4 463,15 грн. - 447,27 грн. = 4 015,88 грн.
Величина приросту індексу споживчих цін – 253,3 %. Прожитковий мінімум у березні 2018 року – 1762 грн. Сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.
Таким чином, розмір індексації грошового забезпечення, яка мала скластися в березні 2018 року, складає 4 015,88 грн.
Відповідно абз.4 п. 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн. - 447,27 грн. = 4 015,88 грн.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці у розмірі 4 015,88 грн., починаючи з 01 березня 2018 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці у розмірі 4 015,88 грн., починаючи з 01 грудня 2018 року по 19 серпня 2019 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу "індексації-різниці" в розмірі 4 015,88 грн. щомісячно, відповідно до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині позовних вимог заявлених до в/ч НОМЕР_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.

Головуючий:                                                                                           Бітов А.І.

Суддя:                                                                                           Ступакова І.Г.

Суддя:                                                                                           Шляхтицький О.І.