Справа № 420/27991/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хлімоненкова М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання видати наказ,
встановив:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у якому позивач просить суд:
1. визнати протиправною та скасувати відмову у виплаті одноразової грошової винагороди від 08.07.2025 за №9545-2025,
2. зобов`язати відповідача видати наказ про призначення та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 грн на підставі п.3 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 24 серпня 2023 року, на підставі наказу № 698 о/с, його у званні рядового поліції було призначено на посаду інспектора до штурмового полку «Цунамі» ГУНП, який функціонує в межах спеціального підрозділу Національної поліції України «Лють». Вказаний підрозділ з моменту призначення Позивача систематично залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації, зокрема у районах ведення бойових дій. Такі завдання здійснюються під координацією та у підпорядкуванні відповідного органу військового управління, у взаємодії з підрозділами Збройних Сил України та іншими військовими формуваннями, що діють у зоні бойових дій.
Позивач вказує на те, що він без примусу, з власної ініціативи, у віці до 25 років був залучений до підрозділу спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому ним на підставі пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» був поданий службовий рапорт щодо призначення одноразової грошової винагороди в розмірі одного мільйона гривень.
На думку позивача формулювання п.3 Постанови №153 не обмежує право виключно військовослужбовцями, а охоплює також правоохоронців спеціального призначення, які безпосередньо виконували бойові завдання.
Позивач вважає, що відповідь на поданий рапорт від підрозділу «Лють», датована 08 липня 2025 року за № 9545-2025, якою відмовлено у виплаті одноразової грошової винагороди, порушує його законне право на отримання винагороди. Відмова не має обгрунтованих підстав і підлягає скасуванню в судовому порядку. 
Ухвалою суду від 25.08.2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що нормативно-правові акти, на які посилається представник позивача не розповсюджують свою дію на позивача. ДПОП «ОШБ «Лють» є міжрегіональним територіальним органом поліції, який входить до структури Національної поліції України та не є департаментом особливого призначення правоохоронного органу.
Відповідач вказує на те, що положення постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 не поширюють свою дію на поліцейських. Аналіз змісту положень Постанови КМУ № 153 свідчить, що пунктом 1 постанови Уряд погодив пропозицію Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану. Згідно з підпунктом першим пунктом 3 Постанови № 153 учасниками експериментального проекту є громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу. Поліцейські Національної поліції, у тому числі підрозділів поліції особливого призначення, не є учасниками експериментального проекту.
Відповідач вважає невірним ототожнення Позивача з особами рядового складу правоохоронних органів спеціального призначення. Національна поліція України (у тому числі її територіальні (міжрегіональні) підрозділи) входить до сектору безпеки та оборони, вона не є правоохоронним органом спеціального призначення, не має спеціального статусу, аналогічного суб`єктів, зазначених у статтях 18, 19 Закону № 2469- VIII та інших законів, і відповідно, не охоплюється дією Постанови № 153 у частині виплати винагороди.
Відповідач звертає увагу суду, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Ані служба в поліції особливого призначення (Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), ані служба в поліції загалом не належить до жодного із видів військової служби. Військова служба та служба в поліції є різними за своєю юридичною природою, правовідносини з питань проходження військовослужбовцями військової служби та правовідносини з питань проходження служби в поліції врегульовані різними нормативно-правовими актами, з огляду на що, військовослужбовці та поліцейській мають різний правовий статус, а отже представник позивача в позовній заяві без наявності правових підстав ототожнює проходження служби в поліції та військову службу.
Окрім того, відповідач зауважує, що позивач добровільно вступив на службу в поліцію, прийняв Присягу поліцейського та зобов`язався виконувати посадові обов`язки до яких належить виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України, тим самим погодився на усі ризики пов`язанні з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України.
Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що у разі виникнення колізії чи прогалини застосування аналогії закону чи аналогії права є припустимим. У спірних випадках суд вправі звернутися до аналогічних правових норм або загальних принципів права, щоб забезпечити правомірний захист позивача. При вирішенні спору, що має ознаки колізії або прогалини, суд не створює норми ані для позивача, ані для відповідача, а застосовує існуючі правові засади на рівних підставах. Зокрема, аналогія застосовується об`єктивно – на користь сторони, котра потребує захисту.
Також позивач зазначив, що поліцейські особливого призначення, які безпосередньо беруть участь у бойових діях під час воєнного стану, мають ті ж права, гарантії та соціальний захист, що й військовослужбовці (ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 4). Будь-які спроби відповідача применшити правовий статус поліцейського або обмежити його соціальні та правові гарантії є неправомірними.
Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач повторно зазначив, що пункт 4 Постанови №153 не регулює питання виплати грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень поліцейським, в т.ч. і особам поліції ДПОП "ОШБ "Лють", а відтак і про відсутність порушеного права позивача у зв`язку із відмовою у виплаті грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Згідно витягу з наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №698 о/с від 24.08.2023, рядового поліції ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначено з 25 серпня 2023 року інспектором взводу №1 роти №4 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), звільнивши з посади інспектора взводу № 3 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 10.07.2023 та наказ Національної поліції України від 27 червня 2023 року № 559.
Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1829о/с від 15.11.2024 по особовому складу, призначено молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0156222), який прибув з Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 01 листопада 2024 року. Підстави: рапорт ОСОБА_2 від 16 травня 2024 року та наказ Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2024 року № 1497 о/с.
Відповідно до довідки про відрядження до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » до Донецької та Луганської областей від 26.08.2024, молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 (0156222), інспектор взводу № 1 роти № 4 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відряджався до оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » до Донецької та Луганської областей: наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.07.2023 № 24 ДСК, із 10.07.2023 до особливого розпорядження (відрядження припинено наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.07.2023 № 24 ДСК, із 19.07.2023); наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 03.08.2023 № 41 ДСК, із 04.08.2023 до особливого розпорядження (відрядження припинено наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2023 № 59 ДСК, із 24.08.2023); наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 25.08.2023 № 61 ДСК, із 25.08.2023 до особливого розпорядження (відрядження припинено наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 30.11.2023 № 149 ДСК, із 30.11.2023); наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 01.12.2023 № 150 ДСК, із 01.12.2023 до особливого розпорядження (відрядження припинено наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 01.12.2023 № 151 ДСК, із 06.12.2023).
Згідно акту №18 розслідування нещасного випадку, який стався 05 грудня 2023 року о 09 год 00 хв з інспектором взводу № 1 роти № 4 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») ДПОП «ОШБ «Лють» молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 від 04.04.2024, комісія з розслідування нещасного випадку кваліфікувала, що ОСОБА_1 отримав поранення в період дії воєнного стану під час участі в бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у період проходження служби під час виконання службових обов`язків.
Позивач звернувся до Начальника ДПОП «ОШБ «Лють» із заявою у якій просив видати наказ про призначення йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надано листа №9545-2025 від 08.07.2025, у якому вказано про те, що Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про національну поліцію», Національна поліція України – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно з п.1 ст.17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Частиною 1 ст.59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Отже, постанова №153 не регламентує порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 1 млн. грн особам, які мають статус поліцейського, а тому заяву позивача задовольнити неможливо.
Вважаючи таку відмову протиправною, та наявним у нього права на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн, передбаченої п. 3 Постанови КМУ №153, позивач звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно ст.1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідного з ч.1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України (частина 1 статті 47 Закону № 580-VIII).
Відповідно до ч.1-3 ст.13 Закону № 580-VIII систему поліції складають:1) центральний; 2) територіальні органи поліції.
До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.
У складі поліції функціонують: кримінальна поліція; патрульна поліція; органи досудового розслідування; поліція охорони; спеціальна поліція; поліція особливого призначення; інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.
Згідно ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Пунктом 24 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості. 
Також, частинами 2, 4 ст.24 Закону № 580-VIII визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
Судом встановлено, що позивач у період з 25.08.2023 по 31.10.2024 проходив службу у Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднаної штурмової бригади Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаді інспектора взводу №1 роти №4 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).
Постановою Кабінету Міністрів України №30 від 13.01.2023 «Про утворення територіального органу Національної поліції» утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
11.02.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», пунктом 1 якої постановлено погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно п. 4 Постанови №153 громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
З аналізу вказаного положення вбачається, що ним визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової винагороди, а саме: особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Втім, суд зауважує, що позивач проходив службу в Департаменті поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, який, згідно системи поліції, визначеної ст.13 Закону № 580-VIII, належить до поліції особливого призначення, та не відноситься до жодного із видів органів, формувань, визначених п. 4 постанови №153, в тому числі і не є правоохоронним органом спеціального призначення.
З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.6 ст. 18 та ч.1 ст.19 Закону України «Про національну безпеку України» №2469-VIII від 21.06.2018, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.
Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку.
Також, згідно ст. 11 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» Управління державної охорони України є державним правоохоронним органом спеціального призначення, підпорядкованим Президентові України та підконтрольним Верховній Раді України.
В той же час, згідно ч.4 ст. 18 Закону №2469-VIII Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Також, стаття 1 Закону №580-VIII визначає Національну поліція України (поліція) – як центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
З наведених положень вбачається, що правоохоронним органом спеціального призначення (державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями) є державний орган, який утворений і наділений таким статусом відповідно до закону. 
Проте, Національна поліція України до таких органів не належить, оскільки не віднесена до них законом.
Отже, Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », входить до складу поліції особливого призначення Національної поліції України, як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого регламентується Законом України «Про Національну поліцію», і який на підставі 4 статті 24 цього Закону може залучатись до безпосереднього ведення бойових дій. При цьому, статус Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » як правоохоронного органу спеціального призначення законом не визначено.
Окрім того, зі змісту пункту 4 Постанови №153 вбачається, що право на отримання грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень мають особи рядового, сержантського чи старшинського складу, які у перелічених органах та формуваннях проходять саме військову, а не будь-яку іншу службу.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІП (далі - Закон № 2232-XІII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XІII визначено види військової служби, а саме:
базова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
В той же час, відповідно до ч.1 ст.59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Враховуючи наведене, до жодного із видів військової служби не належить служба в поліції.
Так, військова служба та служба в поліції є різними за своєю юридичною природою, правовідносини з питань проходження військовослужбовцями військової служби та правовідносини з питань проходження служби в поліції врегульовані різними нормативно-правовими актами, а тому військовослужбовці та поліцейській мають різний правовий статус.
Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку, що пункт 4 Постанови №153 не передбачає право на отримання грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень поліцейськими, в тому числі, Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а відтак і про відсутність у позивача права на отримання вказаної винагороди.
Виконання позивачем бойових завдань не є достатньою підставою для виплати йому грошової винагороди, передбаченої Постановою №153, враховуючи те, що він не проходив військову службу у Збройних Силах, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, чи правоохоронних органах спеціального призначення.
Суд вважає невірним твердження позивача, що для регулювання спірних правовідносин, з метою усунення колізій та прогалин, суд повинен застосувати аналогію закону чи аналогію права.
Частиною 6 ст.7 КАС України визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
З наведеного положення вбачається, що аналогія закону та аналогія права застосовуються за умови відсутності закону, що регулює спірні правовідносини.
Проте, спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Національну поліцію», Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 та Порядком та умовами виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), що затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 28 листопада 2022 року № 775, які, зокрема, визначають механізм і розмір виплати додаткової винагороди, одноразової винагороди поліцейським на період воєнного стану, в тому числі і за участь у бойових діях, виконання бойових завдань.
Не передбачення пунктом 4 Постанови №153 права на отримання грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень поліцейськими, не свідчить про те, що правовідносини між державною та позивачем щодо оплати участі позивача у бойових діях є не врегульовані, а також не свідчить про наявність колізій чи прогалин.
А відтак, суд не вбачає підстав для застосування аналогії права чи закону для врегулювання спірних правовідносин.
Відповідно до ч.2 ч.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В ході розгляду справи відповідачем доведено правомірності своїх дій та рішення. Доводи позивача спростовуються вище зазначеним.
Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, виходячи із заявлених предмета та підстав позову, оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Судові витрати не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », код ЄДРПОУ 45013109, адреса: вул. Максименка Федора, 21, місто Київ, 04075.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА

.