Справа № 420/8590/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, 

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень від 17.10.2023 року №№ 2923916-2407-1551-UA51100430000081326, 2923914-2407-1551-UA51100430000081326.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ППР стосуються об`єктів нерухомості, які за своїм функціональним призначенням є сільськогосподарськими будівлями та спорудами, які відповідно до підпункту “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому, Головним управлінням ДПС в Одеській області не було здійснено додаткових заходів в частині здійснення запитів або зустрічних звірок для правильного та законного винесення податкових повідомлень-рішень щодо донарахування податку на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 03.04.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
18.04.2024 року до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що відповідачем, керуючись ст. 102 та ст. 266 Кодексу, було сформовано в автоматичному режимі наступні податкові повідомлення – рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на вищезазначений об`єкт нежитлової нерухомості за 2021-2022рр.: Розрахунок 2021 рік: - ППР від 17.10.2023 № 2923916-2407-1551-UA51100430000081326 на суму 43306,81грн.: Загальна площа 7070,50 кв. м, частка власності (35/100) 2474,68 кв.м * (6000 грн. мін. з/п * 0,5% ставка з 01.01.2021 - 31.12.2021)/12 міс * 7 міс (право власності з 04.06.2021) = 43306,81грн. Розрахунок 2022 рік: - ППР від 17.10.2023 № 2923914-2407-1551-UA51100430000081326 на суму 80426,94грн.: Загальна площа 7070,50 кв. м, частка власності (35/100) 2474,68 кв.м * (6500 грн. мін. з/п * 0,5% ставка з 01.01.2022 - 31.12.2022) = 80426,94грн. Згідно з даними ІС «Податковий блок» встановлено, що ОСОБА_1 (1959102008) зареєстрована суб`єктом господарської діяльності з 14.10.2022 року, та 14.10.2022 року за № 155122190395 подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.11.2022 року за основним видом діяльності КВЕД 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутній розподіл нежитлових будівель (за адресою: АДРЕСА_1 ) до будівель класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» відповідно до ДК 018-2000. Згідно поданої податкової декларації, як платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2022 рік (за період з 01.11.2022 по 31.12.2022) від 17.01.2023 року із показниками, було встановлено отримання доходу за видом діяльності: КВЕД 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Отже, вищевикладені відомості свідчать про відсутність ведення господарської діяльності та використання об`єкту нерухомості у сільськогосподарському товаровиробництві за період з 01.01.2021- 30.10.2022 р.р.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 04.05.2021 №623 ОСОБА_2 (дарувальник) безоплатно передає у власність, а ОСОБА_1 (обдаровувана) безоплатно приймає у власність 35/100 частин нежитлових будівель під № 28-а, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7070,50 кв.м., які в цілому складаються з: літ. “А” будівля гуртожитку, площею 1121,20 кв.м., літ. “Б”- будівля корпусу №1, площею 1489,90 кв.м., літ “В” будівля корпусу №2, площею 1545,10 кв.м., літ. “Г” - будівля штучного запліднення, площею 53,90 кв.м., літ “Д” будівля ветеринарної аптеки, площею 137,60 кв.м., літ. “Е” будівлі сторожки, площею 30,40 кв.м., літ “Ж” будівлі бойні, площею 51,10 кв.м., літ. “ 3” будівлі кузні, площею 33,80 кв.м., літ “Ї” будівля корпусу №6, площею 946,90 кв.м., літ. “К” будівлі корпусу №8, площею 1600,70 кв.м., літ “М” будівлі сторожки, площею 38,70 кв.м., літ. “Н” будівлі вагової, площею 21,20 кв.м. 35/100 частин нежитлових будівель, що відчужуються складаються з: літ. “Ї” - будівля корпусу № 6, площею 946,90 кв.м., літ “В” будівля корпусу №2, площею 1545,10 кв.м.
17.10.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прийнято податкове повідомлення-рішення № 2923916-2407-1551-UA51100430000081326, яким позивачу нараховано грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2021 рік у сумі 43306,81 грн.
17.10.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прийнято податкове повідомлення-рішення № 2923914- 2407-1551-UA51100430000081326, яким позивачу нараховано грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у сумі 80426,94 грн.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України.
Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 ПК України.
Пунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно із положеннями пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема, господарські (присадибні) будівлі-допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.
У відповідності до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою ж оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
При цьому, виходячи із системного тлумачення вищевказаної норми ПК України, необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Кожен з визначених пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України буквених підпунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо.
Згідно з пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.
У розрізі спірних правовідносин Верховний Суд у постанові від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23 сформував правовий висновок про те, що споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:
- власником будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;
- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
Як встановлено судом, згідно з договором дарування від 04.05.2021 №623 ОСОБА_2 (дарувальник) безоплатно передає у власність, а ОСОБА_1 (обдаровувана) безоплатно приймає у власність 35/100 частин нежитлових будівель під № 28-а, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7070,50 кв.м., які в цілому складаються з: літ. “А” будівля гуртожитку, площею 1121,20 кв.м., літ. “Б”- будівля корпусу №1, площею 1489,90 кв.м., літ “В” будівля корпусу №2, площею 1545,10 кв.м., літ. “Г” - будівля штучного запліднення, площею 53,90 кв.м., літ “Д” будівля ветеринарної аптеки, площею 137,60 кв.м., літ. “Е” будівлі сторожки, площею 30,40 кв.м., літ “Ж” будівлі бойні, площею 51,10 кв.м., літ. “ 3” будівлі кузні, площею 33,80 кв.м., літ “Ї” будівля корпусу №6, площею 946,90 кв.м., літ. “К” будівлі корпусу №8, площею 1600,70 кв.м., літ “М” будівлі сторожки, площею 38,70 кв.м., літ. “Н” будівлі вагової, площею 21,20 кв.м. 35/100 частин нежитлових будівель, що відчужуються складаються з: літ. “Ї” - будівля корпусу № 6, площею 946,90 кв.м., літ “В” будівля корпусу №2, площею 1545,10 кв.м.
Згідно висновку щодо використання об`єкта нерухомого майна від 17.08.2023 року, ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 623 від 04.06.2021 року є власником 35/100 часток нежитлових будівель, загальною площею 2491,7 кв.м., які складаються з частини літ. «В»- будівля корпусу № 2, літ. « 1» будівля корпусу № 6, за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження та проведення технічної інвентаризації 17.08.2023 року, було встановлено, що вищезазначений об`єкт в даний момент використовується як будівлі сільськогосподарського призначення.
Згідно технічного паспорта, виготовленого ТОВ «АРХЕКСПЕРТБУД» від 16.08.2023 року, нежитлові будівлі, загальною площею 2491,7 кв.м., які складаються з частини літ. «В»- будівля корпусу № 2, літ. « 1» будівля корпусу № 6, за адресою: АДРЕСА_1 є будівлями сільськогосподарського призначення. 
Також, згідно витягів з Державного реєстру речових прав від 26.07.2024 року, будівлі за адресою: АДРЕСА_1 є будівлями сільськогосподарського призначення. 
Отже, належні позивачу об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , складова частина нерухомого майна – будівля №3, Ї та будівля корпусу №6, В відносяться до групи “Нежитлові сільськогосподарські будівлі” за кодом 1271.
Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 01.04.2021 р. у справі № 820/6752/16, від 17.02.2021 р. у справі № 820/3707/17, від 24.04.2020 р. у справі № 540/2206/19, від 10.04.2020 р. у справі №823/1751/17.
У цих постановах Верховний Суд зазначив, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Тобто, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу - Спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).
Визначення поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у ст.1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 р. № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Більше того, законодавець з метою визначення осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вжив також поняття виробники сільськогосподарської продукції.
Так, згідно з абз.2 ст.1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечить його визначенню у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень п.5.3 ст. 5 ПК України.
Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2021 р. у справі № 140/2700/19.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за основним видом КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.
ФОП ОСОБА_1 у відповідності до Довідки про наявність у фізичної особи земельних ділянок №05-03-06/589 від 31.08.2023 та №05-03-06/590 від 31.08.2023 має в наявності землі для ведення особистого селянського господарства, що є підставою для не включения до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку доходів, отриманих від продажу власної сільськогосподарської продукції безпосередньо фізичною особою на цих земельних ділянках.
Відповідно до закупівельного Акту №01/09 від 01.09. 2023 ФОП ОСОБА_3 було придбано у ФОП ОСОБА_1 часник сорту Рокамболь в кількості 3550 кг.
Відтак, ФОП ОСОБА_1 займається виробництвом сільськогосподарської продукції, її вирощуванням, збиранням, та її реалізацією, тобто в розумінні приписів чинного законодавства є сільськогосподарським товаровиробником.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що об`єкти нерухомості, на які позивачу нараховано податок, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до п.п. ж) пп.266.2.2. п.266.2.ст.266 ПК України.
Решта доводів і заперечень учасників справи висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують, а тому не беруться судом до уваги.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.10.2023 року № 2923916-2407-1551-UA51100430000081326, № 2923914-2407-1551-UA51100430000081326- є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1237,34 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 17.10.2023 року № 2923916-2407-1551-UA51100430000081326, № 2923914-2407-1551-UA51100430000081326.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1237,34 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів