ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 707/3289/24		
Провадження № 22-ц/821/33/26		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л., 

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось в суд з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» зазначило, що 03.06.2024 між ним та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (оферти) № 03.06.2024-100000816.
Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів, строком на 98 днів, а відповідачем 03.06.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн на реквізити електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_5.
Позивач вказує, що Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, загальна сума якої у відповідності до розрахунку позивача становить у розмірі 30 400,00 грн, що складається з боргу по тілу кредиту - 10 000,00 грн, комісії - 700,00 грн, неустойки - 5 000,00 грн та процентів - 14 700,00 грн. 
На підставі наведеного, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Споживчий центр» заборгованість у загальному розмірі 30 400,00 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2025 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 03.06.2024-100000816 від 03.06.2024: тіло кредиту - 10 000,00 грн, комісія - 700,00 грн, проценти - 14 700,00, а всього 25 400, 00грн.
В іншій частині відмовлено.
Судові витрати (судовий збір) компенсовано за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач уклав договір в електронній формі та отримав кредит за цим договором в розмірі 10 000,00 грн, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув та не сплатив відсотки за користування кредитом у повному обсязі.
Також, суд першої інстанції зазначив, що тіло кредиту та комісія не повернуті позивачу у повному розмірі, враховуючи, що такі суми визначені умовами кредитного договору. Крім того, зробивши власний розрахунок, зазначив, що розмір процентів позивачем нараховано вірно.
Щодо посилань позивача на стягнення заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту в розмірі 5 000,00 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на норми п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

23.09.2025, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Гудзь О. С.подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження укладання між сторонами Кредитного договору № 03.06.2024-100000816 позивачем надано копію оферти на укладання угоди про надання кредиту № 03.06.2024-100000816, що повністю сформована позивачем на його фірмовому бланку. Проте, виходячи зі змісту оферти, можна дійти висновку, що відповідач не приєднався до публічної пропозиції позивача на укладання пропозиції, тому договір про споживчий кредит не вважається укладеним.
Вказав, що жодними належними та допустимими доказами не підтверджується надання банком грошових коштів позичальнику в сумі 10 000,00 грн, оскільки в матеріалах справи містить лише копія квитанції без номеру від 03.06.2024 про перерахування коштів в сумі 10 000,00 грн від платника «Швидкий кредит» невідомому отримувачу.
Звернув увагу, що згідно листа АТ «Універсал Банк» від 25.06.2025 банк не підтвердив походження коштів в сумі 10 000,00 грн, а саме призначення платежу, рахунок відправника, а тому відсутні правові підстави вважати, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором.
Зазначив, що паспорт споживчого кредиту, який додано до позовної заяви не містить підпису позивача, що також викликає сумніви щодо підтвердження наміру позивача на укладання договору на споживче кредитування.
Зважаючи на вищевикладене, вважає, що між сторонами відсутній укладений договір про споживчий кредит.
Щодо нарахування та отримання позивачем комісії, вказав, що відповідні дії кредитор вчинив на власну користь, проте вони не становлять кредитну послугу, яку замовив позичальник, оскільки відповідають економічним потребам лише самого кредитодавця. 

Відзив на апеляційну скаргу 

23.10.2023 від ТОВ «Споживчий центр» на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відрив, в якому Товариство просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
Позивач звернув увагу, що відповідачем не заперечується, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону НОМЕР_1 належить йому, або що на час укладення спірного договору він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.
Зазначає, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. 
Наголошує, що доводи апеляційної скарги про відсутність доказів перерахування кредитних коштів є безпідставними, оскільки видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією № 2470773421, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», при цьому відповідач не надав до суду виписки по рахунках, в тому числі і по рахунку НОМЕР_5, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу. 
Вказує, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак вважає, що наданий до суду розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом заборгованості. 
Зазначає, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. 
Вказує, що за відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) № 03.06.2024-100000816 в електронній формі (т. 1. а.с. 17 - 23).
У пункті 2.1. розділу 2 пропозиції про укладання кредитного договору (оферта) вказано, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. п. 2.2., 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. розділу 2 пропозиції про укладання кредитного договору (оферта) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця, заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
На підставі п. 2.3. технологія (порядок) укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору: 2.3.1. кредитодавець розміщує на власному веб-сайті пропозицію укласти електронний договір (оферту); 2.3.2. позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; 2.3.3. позичальник в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір; 2.3.4. у випадку погодження кредитодавця на обрані позичальником умови кредитодавець у особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця направляє позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання позичальником; 2.3.5. також для підписання позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) позичальнику передається одноразовий ідентифікатор в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; 2.3.6. позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку; 2.3.7. примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.
Пунктами 3.1., 3.3. розділу 3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, тип кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом (проценти), графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
За змістом пункту 3.2. розділу 3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно із пунктом 4.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача НОМЕР_5.
Пунктом 4.3. розділу 4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит.
На підставі п. п. 1-10 заявки кредитного договору № 03.06.2024-100000816 та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 1№ 03.06.2024-100000816, позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання кредиту - 03.06.2024; сума кредиту 10 000,00 грн; строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 08.09.2024; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 700,00 грн (т. 1. а.с. 23 -27).
Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора «A157 E157», який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0967099993.
За даними довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 1001/25-1 від 10.01.2025: «на номер абонента НОМЕР_2 03.06.2024 о 12:31:14 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: A157 E157» (т. 1 а.с. 110). Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору 03.06.2024 о 12:35:51.
До матеріалів справи приєднано квитанцію «Liqpay» № 2470773421 від 03.06.2024 про електронний переказ коштів у сумі 10 000,00 грн, з призначенням платежу - видача по договору № 03.06.2024-100000816, платник назва: швидкий кредит, сайт платника sgroshi.com.ua, отримувач картка/рахунок: НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 13).
Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 03.06.2024-100000816, заборгованість ОСОБА_1 по Кредитному договору № 03.06.2024-100000816 від 03.06.2024 становить 30 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - основний борг; 14 700,00 грн - проценти, 700,00 грн - комісія, 5 000,00 грн - неустойка.
На виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» надана інформація від 10.06.2025 та від 25.06.2025, відповідно до якої судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 . Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 (у відповіді вказано повністю номер); підтверджено зарахування від 03.06,2024 о 12:36 на суму 10 000,00 грн. Крім того, повідомлено, що кошти зараховувалися не по реквізитах, а через платіжну систему (т. 2 а.с. 16, 20).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
На підставі ч. ч. 1 та 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
У справі, що переглядається встановлено, що 03.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферта) № 03.06.2024-100000816 в електронній формі.
Відповідно до п. п. 2.2., 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. розділу 2 пропозиції про укладання кредитного договору (оферта) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця, заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
На підставі п. 2.3. технологія (порядок) укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору: 2.3.1. кредитодавець розміщує на власному веб-сайті пропозицію укласти електронний договір (оферту); 2.3.2. позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; 2.3.3. позичальник в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір; 2.3.4. у випадку погодження кредитодавця на обрані позичальником умови кредитодавець у особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця направляє позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання позичальником; 2.3.5. також для підписання позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) позичальнику передається одноразовий ідентифікатор в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; 2.3.6. позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку; 2.3.7. примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.
Отже, порядок укладення електронного кредитного договору побудований таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами, на яких бажає укласти електронний кредитний договір, позичальник не міг перейти до наступного етапу підписання правочину.
Крім того, за змістом заявки ОСОБА_1 від 03.06.2024, яка є невід`ємною частиною договору № 03.06.2024-100000816 від 03.06.2024, останній ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти).
Також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), яка є частиною електронного кредитного договору, містить підтвердження ОСОБА_1 , що він однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до Кредитного договору № 03.06.2024-100000816 від 03.06.2024, з яким попередньо уважно ознайомився.
Акцептовані умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, а також вказуються нижче.
Пунктами 3.1., 3.3. розділу 3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, тип кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом (проценти), графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
На підставі п. п. 1-10 заявки ОСОБА_1 від 03.06.2024, п. п. 1-10 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 03.06.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання кредиту - 03.06.2024; сума кредиту 10 000,00 грн; строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 08.09.2024; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 700,00 грн.
За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договорів недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний)за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному ст. 204 ЦК України.
Враховуючи наведене, між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 досягнуто домовленості у письмовій формі щодо розміру кредиту, процентної ставки та інше.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині недоведеності надання відповідачу кредитних коштів на виконання договору.
Так, згідно із п. 4.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача.
Пунктом 4.3. розділу 4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора.
Заявка ОСОБА_1 № 03.06.2024-100000186 від 03.06.2024, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами НОМЕР_5.
До матеріалів справи приєднано квитанцію «Liqpay» № 2470773421 від 03.06.2024 про електронний переказ коштів у сумі 10 000,00 грн, з призначенням платежу - видача по договору № 03.06.2024-100000816, платник назва: швидкий кредит, сайт платника sgroshi.com.ua, отримувач картка/рахунок: НОМЕР_4 .
Крім того, на виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» надана інформація від 10.06.2025 та від 25.06.2025, відповідно до якої судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 . Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 (у відповіді вказано повністю номер); підтверджено зарахування від 03.06,2024 о 12:36 на суму 10 000,00 грн. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність виконання ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання з надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 10 000,00 грн шляхом перерахування коштів на картковий рахунок НОМЕР_5 , зазначений відповідачем у договорі.
Натомість, відповідач не надав доказів того, що на його картковий рахунок не було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн.
Також відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на його рахунок, враховуючи, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою. Тобто відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.
Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за Кредитним договором № 03.06.2024-100000816 від 03.06.2024, яка долучена до позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № 03.06.2024-100000816 від 03.06.2024 становить 30 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - основний борг; 14 700,00 грн - проценти, 700,00 грн - комісія, 5 000,00 грн - неустойки.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повного або часткового повернення відповідачем доведеного боргу по процентам за користування кредитом та боргу по комісії. Наведений позивачем розрахунок боргу відповідає умовам укладеного кредитного договору, здійснений у межах строку його дії, а з врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором і взяті на себе зобов`язання останнім не виконано, у передбачені в договорі строки грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту, відсотків та комісії на загальну суму 25 400,00 грн, яку обґрунтовано стягнув суд першої інстанції з відповідача на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування позивачем комісії за надання кредиту, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Таким чином, комісія за надання кредиту, з врахуванням положень Закону України «Про споживче кредитування», відноситься до платежів, передбачених договорами про споживчий кредит.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», § § 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування оскаржуваного рішення першої інстанції за доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Гудзя О. С.відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гудзя Олександра Сергійовича- залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2025 року- залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Т. Л. Фетісова