ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 р.	Справа № 440/4346/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Вінницької митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 08.09.25 року по справі № 440/4346/25
          за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТСУМ-ТРЕЙД»  
          до           Вінницької митниці                   
          про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТСУМ-ТРЕЙД» (далі – ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД», Товариство, декларант, позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької митниці (далі – відповідач, митний орган), в якому просило суд:
- визнати протиправними та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 та картку відмови № UA401060/2025/000033 від 10.02.2025;
- рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000013/2 від 14.02.2025 та картку відмови № UA401060/2025/000034 від 14.02.2025;
- стягнути на користь ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» (ідентифікаційний код юридичної особи: 44288748; адреса юридичної особи: Україна, 36000, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Котляревського, будинок 2-А) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 18 727,97 грн та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 50 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці (ідентифікаційний код юридичної особи: 43997544, Адреса: 21034, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Лебединського, 17).
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність складених відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 (далі – Рішення № 1) та № UA401060/2025/000013/2 від 14.02.2025 (далі – Рішення № 2), а також прийнятих на їх підставі карток відмови № UA401060/2025/000033 від 10.02.2025 та № UA401060/2025/000034 від 14.02.2025, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезених на митну територію України товарів за митними деклараціями № 25UA401060001933U5 від 10.02.2025 та № 25UA401060002127U2 від 14.02.2025 позивачем було надано відповідачу всі необхідні документи для підтвердження митної вартості задекларованого товару за ціною угоди, які не були належним чином досліджені митним органом, що мало наслідком протиправне витребування додаткових документів у Товариства та застосування резервного методу визначення митної вартості замість першого, всупереч принципу послідовності, що призвело до безпідставної переплати позивачем мита та податку на додану вартість та є підставою для скасування спірних рішень та карток відмови.
Стверджував, що єдиними підставами, які надають контролюючому органу право витребувати від декларанта додаткові документи є лише наявність передбачених законодавцем обставин, встановлених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), а тому суб`єктивне припущення відповідача щодо ненадання декларантом всіх необхідних документів за статтею 53 МК України не узгоджується з дійсними обставинами справи та свідчить про явну необґрунтованість прийнятих спірних індивідуальних актів.
Крім того, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 липня 2024 року у справі № 620/3264/18, наполягав, що надіслання запиту про витребування додаткових документів саме по собі не має наслідком коригування митної вартості, підставою для такого коригування є оцінка митним органів у сукупності документів, що були подані під час митного оформлення як на стадії подання митної декларації, так і на запит митного органу, чого відповідачем у спірних правовідносинах здійснено не було.
Переконував, що навіть за відсутності обов`язку подавати додаткові документи відповідачу, позивач одночасно з митними деклараціями надав Вінницькій митниці розширений пакет документів (як основних, так і додаткових) для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів, однак відповідач, не надавши їм жодної оцінки, у повідомленні щодо митної декларації здебільшого запитав документи, які вже було подано декларантом до направлення повідомлення, та згідно з приписами частин 2-3 статті 53 МК України повторно надаватися не повинні, або вимагав документи, які не підпадають під дію положень частин 2, 3, 4 статті 53 МК України.
Зауважив, що вартість товару була вказана у наданих відповідачу прайс-листах №HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 та № HUZHOU240923/001 від 23.09.2024, при цьому, інвойсами № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 та № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 визначено умову поставки CPT, що підтверджує включення витрат на транспортування у вартість товару.
Пояснив, що у відношенні товару, відвантаженого по інвойсах № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024, № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024, контрактом не було передбачено залучення посередницьких послуг, здійснення ліцензування, страхування вантажу та отримання платежів від третіх осіб, а відтак такі дії не вчинялися, що підтверджується наявними у відповідача листами продавця № HUZOPT241206-1/2 від 06.12.2024 та № HUZOPT241111-1/2 від 11.11.2024. При цьому, всі витрати вказано у калькуляціях № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024, № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024, яким не надано належної оцінки митним органом, що слугувало підставою для прийняття незаконних рішень.
Звертав увагу суду, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.02.2025 по справі № 300/784/24.
Переконував, що твердження відповідача про недоліки прайс-листів є явно необґрунтованими та не підтвердженими жодними нормативно-правовими документами чи встановленими чинним законодавством нормами, водночас. надані до митного оформлення прайс-листи містять достатню цінову інформацію про товар, а коригування митної вартості на підставі додаткового документа, який митну вартість не підтверджує, є незаконним.
Посилання митниці на не зазначення в інвойсі способу оплати за товар в якості розбіжності у документах вважає безпідставним, адже спосіб оплати товару не є ціноутворюючим фактором (такий обумовлено умовами відповідного договору), а відсутність такої інформації в інвойсі сама собою не свідчить про заниження митної вартості товару.
З огляду на те, що за інвойсами № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 та № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 передоплата не визначалась, тобто, сторони домовилися, що оплата товару здійснюється на умовах відстрочки платежу – три місяці з моменту поставки (митного оформлення), на момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена, відповідно рахунок не надавався, а банківські платіжні документи були відсутні. Отже, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» не повинно було надавати такі документи.
Наголосив, що посадові особи митного органу не є експертами чи спеціалістами у відповідній сфері та повинні діяти в межах своїх посадових інструкцій та рекомендацій. Натомість, відповідач при дослідженні висновку експерта намагався перейняти на себе повноваження експерта, хоча така компетенція у нього відсутня.
Крім того, зазначив, що висновок експерта не є відповідно до частини 2 статті 53 МК України документом, що підтверджує митну вартість, а тому навіть наявність у ньому певних недоліків не є достатньою самостійною підставою вважати, що митну вартість визначено недостовірно і тим більше бути підставою для коригування митної вартості товару за другорядним методом.
Зазначив, що копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до частини 2 статті 53 МК України, а може лише додатково надаватися митному органу виключно у випадку, передбаченому частиною 3 статті 53 МК України за її наявності. Однак, незважаючи на це, відповідачу одночасно з митною декларацією № 25UA401060001933U5 від 10.02.2025 надавалася декларація на підтвердження факту експорту товарів № 25PL322080NS822YK5 від 04.02.2025, а тому твердження відповідача, викладені у рішенні № UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 про нібито ненадання такого документа, є такими, що не відповідають дійсності.
Проінформував, що при проведенні консультації ніякої іншої інформації, крім вимоги про надання додаткових документів до ТОВ “ОПТСУМ-ТРЕЙД”, не надходило, що свідчить про недотримання митним органом порядку проведення консультацій, а також неналежного обґрунтування неможливості застосування митної вартості за ціною договору, задекларованої позивачем.
Також переконував, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача другорядний (6) метод визначення митної вартості товару та не виконано обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.
Звернув увагу, що у спірному рішенні не наведено належного порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість такого рішення.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 50 000 грн надав договір про надання правової допомоги № б/н від 25.03.2025 та докази сплати витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 по справі №440/4346/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Вінницької митниці від 10.02.2025 №UA401060/2025/000012/2, від 14.02.2025 № UA401060/2025/000013/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033, від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 13883,17 грн (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят три гривні сімнадцять копійок) та 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Оптсум-Трейд" з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок), сплаченого на підставі платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 31.03.2025 № 51844.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що контроль за правильностю визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією позивача здійснювався відповідно до вимог статті 54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують. У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, які були оформлені у максимально найближчий термін, було встановлено, що рівень митної вартості товарів згідно ЄАІС: товар № 1 складає 3,97 дол. США за кг., товар № 2 - 3,97 дол. США за кг, що є вищим ніж задекларований рівень митної вартості позивачем.
Повідомив, що відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, за наслідками чого позивача було повідомлено про можливість надання за власним бажанням або уповноваженою ним особою додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Однак, під час проведення з позивачем консультацій додаткової інформації ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» не повідомлено, у зв`язку з чим Вінницькою митницею прийнято спірні рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів за резервним методом, у відповідності до статей 54, 55, 57-63 МК України, за основу яких взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.
З огляду на вищевикладене, вважав, що рішення про коригування митної вартості № UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 та № UA401060/2025/000013/2 від 14.02.2025 винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а тому обставини для їх скасування відсутні. Отже, вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Вважав, що стягнута на користь позивача сума судових витрат у розмірі 9000,00 грн є необґрунтованою, явно завищеною та такою, що абсолютно не відповідає складності вказаної справи.
Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін, переконував, що у даному випадку, визначена вартість відшкодування витрат на правничу допомогу є явно неспівмірною зі складністю конкретної судової справи, оскільки справи даної категорії є типовими, нормативна база, що регулює вказане питання, а також судова практика вищих судів по справах даної категорії є усталеною.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач вказав, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи, які є доведеними, а висновки, викладені у рішенні, відповідають обставинам справи, рішення прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В обґрунтування відзиву зазначив, що при здійсненні митного оформлення імпортованих товарів позивачем надано відповідачу абсолютно всі необхідні документи, у тому числі і ті, які передбачені частиною 2 статті 53 МК України, і такі документи не містили розбіжностей, ознак підробки, а навпаки мали всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни.
Звернув увагу, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, оскільки всі сумніви митниці у достовірності заявленого рівня митної вартості повинні бути обґрунтованими.
Стверджував про протиправність проведених коригувань, оскільки не наведення відповідачем у спірному рішенні належного порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, свідчить про невмотивованість такого рішення. 
На переконання апелянта, відомості з інформаційних баз мають лише допоміжний інформаційний характер при прийняті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов продажу, а тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані позивачем документи про товар.
Також зауважив, що у рішенні від 05.08.2025 судом першої інстанції вже зроблено висновок щодо необхідності присудження витрат на правничу допомогу у меншому розмірі, ніж зафіксовано сторонами у договорі № б/н від 25.03.2025 (50000,00 грн), а саме, до рівня 9000,00 грн, при цьому враховано заперечення відповідача, однак Вінницька митниця, заперечуючи проти і так вже зменшеної суми присудженої правової допомоги, фактично намагається нівелювати правовий зміст як договору № б/н від 25.03.2025, так і рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 по справі № 440/4346/25.
В іншій частині зміст апеляційної скарги є аналогічним змісту позовної заяви.
Сторони про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2024 між ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» (покупець) та HUZHOU LUOJIA NEW ECHNOLOGY CO., LTD (продавець) укладено контракт № HLNT20240816, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцеві товари в асортименті, а покупець - оплатити товари відповідно до умов Договору (а. с. 37-39).
За змістом контракту:
- загальна кількість і асортимент Товару, що поставляється, складається з партій, кількість яких визначається в інвойсі на кожну поставку (абзац другий статті 2);
- поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі (стаття 3);
- ціна за одиницю Товару узгоджується і встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума договору визначається кількістю поставленого товару за Договором. Валюта контракту і платежів - долар США (стаття 4);
- сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця (абзац другий статті 5).
12.12.2024 між ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» та HUZHOU LUOJIA NEW ECHNOLOGY CO., LTD укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту, якою доповнено статтю 3 щодо розширення кола вантажовідправників за Контрактом (а.с. 36 - зі звороту).
10.02.2025 між ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» та HUZHOU LUOJIA NEW ECHNOLOGY CO., LTD укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту, якою внесені зміни до статті 14 Контракту в частині визначення адреси покупця (а. с. 37).
10.02.2025 позивач подав митниці електронну митну декларацію № 25UA401060001933U5 для митного оформлення (випуску) товарів, поставлених згідно Контракту (а. с. 27-28).
На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару у розмірі 42015,21 доларів США, разом із декларацією надані такі документи:
- Пакувальний лист (Packing list) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024;
- Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024;
- Коносамент (Bill of lading) № 143459286979 від 12.12.2024;
- Автотранспортну накладну CMR № 0853 від 04.02.2025;
- Декларацію (Dispatch note model T1) № 25PL322080NS822YK5 від 04.02.2025;
- Декларацiю про походження товару (Declaration of origin) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 (з перекладом);
- Висновок про вартісні характеристики товару № 20-15/02-2025 від 07.02.2025;
- Розрахунок ціни (калькуляція собівартості) № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом);
- Додаткову угоду до Контракту № б/н від 12.12.2024;
- Додаткову угоду до Контракту № б/н від 10.02.2025;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № HLNT20240816 від 16.08.2024;
- Видаткову накладну № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом);
- Відвантажувальну специфікацію № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом);
- Комерційну пропозицію № HUZHOU20240801 від 01.08.2024 (з перекладом);
- Лист № 0125/3 від 15.01.2025 з інформацією від ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД», що страхування вантажу не здійснювалося;
- Лист № 0125/4 від 15.01.2025 з інформацією від ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД», що вантаж не підлягає процедурі ліцензування;
- Лист № HUZOPT241206-1/1 від 06.12.2024 від продавця про те, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241206-1/2 від 06.12.2024 від продавця про те, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241206-1/3 від 06.12.2024 від продавця про те, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241206-1/4 від 06.12.2024 від продавця про те, що ніяких платежів від третіх осіб не було отримано (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241206-1/5 від 06.12.2024 від продавця про те, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом);
- Якісний опис № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 (з перекладом) (а. с. 29-49).
10.02.2025 відповідач надіслав позивачу повідомлення № 845328 (а. с. 50), в якому зазначив: «За результатом спрацювання АСУР прошу надати документи зазначені в МД та бути присутніми під час проведення митного огляду. Огляд буде проведено в 401-213-1-1 ПЗМК, місце прибуття автотранспорту ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ».
У відповідь на зазначене повідомлення позивач того ж дня надіслав митному органу доручення від 10.02.2025 № 38, яким ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» уповноважило Чуплак Івана на проведення митного огляду товарів (а. с. 50 - зі звороту, а. с. 51).
Крім того, 10.02.2025 відповідач надіслав декларанту повідомлення № 845348 (а. с. 52), в якому зазначено: «прошу надати документи: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару».
Пізніше того ж дня відповідач направив позивачу ще одне повідомлення № 845350 (а.с. 52 - зі звороту), в якому зазначено: «Надані до митного оформлення документи мають розбіжності та не містять достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а саме: - Статтею 5 контракту від 16.08.2024 № HLNT20240816 передбачена можливість як післяплати, так і передоплати. Разом з тим, в інвойсі відсутні відомості щодо форми та термінів оплати. В графі 44 МД банківський документ відсутній; наданий до митного оформлення Висновок експерта № 20-15/02-2025 від 07.02.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пп. 56-60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами; наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий безпосередньо ТОВ "Оптсум-Трейд" та не відображає “дійсну вартість” у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з загальноприйнятою світовою практикою прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців. Керуючись частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, прошу надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Додатково повідомлено, що відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару".
10.02.2025 позивач надав митному органу відповіді на повідомлення :
- № 10/02/25-1 та № 10/02/25-3, у яких зазначено про відсутність у його розпорядженні банківських платіжних документів та безпідставності їх витребування митним органом, оскільки за умовами статті 5 Контракту № HLNT20240816 від 16.08.2024 оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення), а тому на момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена, отже, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України надання ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» таких документів на законодавчому рівні не вимагалось (а.с. 53, 54);
- № 10/02/25-2, у якій з посиланням на пункт 5 частини 2 статті 53 МК України вказано, що усі необхідні та наявні у ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вже надано та вони знаходяться у відповідача (а.с. 53 - зі звороту);
- № 10/02/25-4, згідно з якою позивач проінформував, що відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, встановлюється не у висновках експерта, а безпосередньо в інвойсах, зокрема, в інвойсі № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024. Така ціна відповідає ринковій вартості товару, кореспондується з усіма іншими наданими документами та є основою для визначення митної вартості товарів (а. с. 54 - зі звороту);
- № 10/02/25-5, у якій вказано, що прайс-листом № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД», що поданий разом із митною декларацією № 25UA401060001933U5 додатково підтверджено правильність визначення митної вартості товарів декларантом. Окремо зазначено, що пунктом 6 частини 3 статті 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такі додаткові документи, як каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (а. с. 55);
- № 10/02/25-6, за змістом якої договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається не укладались (а. с. 55 - зі звороту);
- № 10/02/25-7, відповідно до якої за контрактом № HLNT20240816 від 16.08.2024 не передбачено отримання платежів від третіх осіб, та такі платежі від третіх осіб отримано не було, що додатково підтверджено листом продавця № HUZOPT241206-1/4 від 06.12.2024, наданим митному органу разом з митною декларацією (а. с. 56);
- № 10/02/25-10, у якій вказано, що декларацію країни відправлення №25PL322080NS822YK5 від 04.02.2025 подано разом із митною декларацією №25UA401060001933U5 (а. с. 57 - зі звороту);
- № 10/02/25-11, згідно з якою висновок експерта № 20-15/02-2025 від 07.02.2025, підготовлений ТОВ "Одеський аукціонний центр", надано разом з митною декларацією № 25UA401060001933U5 (а.с. 58).
10.02.2025 Вінницькою митницею ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000012/2 з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби з розрахунку: товар № 1 – 3,97 USD/кг (МД від 03.02.2025 № UA401060/2025/001626); товар №2 – 3,97 USD/кг (МД від 27.01.2025 № UA401060/2025/001305) (а. с. 59-зі звороту, 60).
Того ж дня відповідач сформував картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401060/2025/000033 (а. с. 61), якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
Окрім того, 14.02.2025 позивач надав митному органу декларацію №25UA401060002127U2 для митного оформлення (випуску) товарів, поставлених згідно з Контрактом (а.с. 64).
На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема митної вартості товару у розмірі 54869,64 доларів США, разом із декларацією відповідачу надані такі документи:
- Пакувальний лист (Packing list) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024;
- Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024;
- Коносамент (Bill of lading) № 143471926087 від 16.11.2024;
- Автотранспортну накладну CMR № 3855 від 07.02.2025;
- Декларацію (Dispatch note model T1) № 25ROCT1970IJ3249J4 від 10.02.2025;
- Декларацію про походження товару (Declaration of origin) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № HUZHOU240923/001 від 23.09.2024 (з перекладом);
- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-23/02-2025 від 12.02.2025;
- Розрахунок ціни (калькуляція собівартості) № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом);
- Додаткову угоду до Контракту № б/н від 16.11.2024;
- Додаткову угоду до Контракту № б/н від 10.02.2025;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № HLNT20240816 від 16.08.2024;
- Видаткову накладну № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом);
- Відвантажувальну специфікацію № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом);
- Комерційну пропозицію № HUZHOU20240801 від 01.08.2024 (з перекладом);
- Лист № 0125/1 від 13.01.2025 з інформацією від ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД», що страхування вантажу не здійснювалося;
- Лист № 0125/2 від 13.01.2025 з інформацією від ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД», що вантаж не підлягає процедурі ліцензування;
- Лист № HUZOPT241111-1/1 від 11.11.2024 від продавця про те, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241111-1/2 від 11.11.2024 від продавця про те, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241111-1/3 від 11.11.2024 від продавця про те, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241111-1/4 від 11.11.2024 від продавця про те, що ніяких платежів від третіх осіб не було отримано (з перекладом);
- Лист № HUZOPT241111-1/5 від 11.11.2024 від продавця про те, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом);
- Якісний опис № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024 (з перекладом) (а. с. 65-85).
14.02.2025 відповідач направив позивачу повідомлення № 845744 (а. с. 85 - зі звороту), в якому, посилаючись на приписи частини другої статті 53 Митного кодексу України, просив надати додаткові документи: додатки до контракту у разі наявності; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів.
Пізніше, того ж дня, митний орган надіслав декларанту повідомлення № 845750 (а. с. 86), у якому зазначив, що надані до митного оформлення документи мають розбіжності та не містять достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а саме:
- статтею 5 контракту від 16.08.2024 № HLNT20240816 передбачена можливість як післяплати, так і передоплати, разом з тим, в інвойсі відсутні відомості щодо форми та термінів оплати; в графі 44 МД банківський документ відсутній;
- наданий до митного оформлення Висновок експерта № 20-23/02-2025 від 12.02.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів через невідповідність вимогам ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та пп. 56-60 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 зі змінами; в самому висновку зазначено, що експерт визначив не митну, а ринкову вартість;
- наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий безпосередньо ТОВ "Оптсум-Трейд" та не відображає “дійсну вартість” у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.
З посиланням на приписи частини третьої статті 53 Митного кодексу України відповідач просив надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 86).
Листами від 14.02.2025 вих. №№ 14/02/25-1, 14/02/25-2, 14/02/25-3, 14/02/25-4, 14/02/25-5, 14/02/25-6, 14/02/25-7, 14/02/25-8, 14/02/25-9, 14/02/25-10, 14/02/25-11, 14/02/25-12 позивач надав митному органу пояснення, за змістом яких повідомив, що разом з митною декларацією митному органу надані усі документи, що у повній мірі підтверджують визначену декларантом митну вартість товару; інші документи у позивача відсутні, оскільки їх наявність чинним законодавством не вимагається (а. с. 86-93).
14.02.2025 Вінницькою митницею ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000013/2 з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби з розрахунку 3,97 USD/кг (МД від 03.02.2025 №UA401060/2025/001626) /а.с. 93-зі звороту, а.с. 94/.
Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401060/2025/000034 (а. с. 94-зі звороту, а. с. 95), якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
Не погодившись із зазначеними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваних рішень Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 та № UA401060/2025/000013/2 від 14.02.2025, оскільки наявними у справі доказами доведено, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, а до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, водночас, відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом (ціною договору) та визначено митну вартість за другорядним методом.
Враховуючи визнання рішень про коригування митної вартості товару протиправними, суд дійшов висновку про те, що скасуванню підлягають і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034, як такі, що прийняті на підставі рішень, які визнані судом незаконними.
При вирішенні питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, врахувавши принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до рівня 9000,00 грн, які належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями МК України.
Статтею 246 МК України встановлено, що   метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Положеннями частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.
Дослідивши наявний в матеріалах справи Контракт, колегія суддів встановила, що документом, на підставі якого повинна бути визначена вартість товару при здійсненні митного оформлення ввезених на митну територію України товарів за митними деклараціями №25UA401060001933U5 від 10.02.2025 та № 25UA401060002127U2 від 14.02.2025, є відповідний інвойс (стаття 4 Контракту).
Відповідно до статті 3 Контракту поставка товару здійснюється у повній відповідності з Інкотермс – 2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються сторонами для кожної окремої партії товару і вказуються в інвойсі.
Так, згідно з інвойсом від 06.12.2024 № HUZOPT241206-1, позивачу поставлялись наступні товари:
- Fabric 1861/1862, кількістю 18715,00 метрів, за ціною 0,65 дол. США/м, загальною вартістю 12164,75 дол. США;
- Fabric 4250#50D, кількістю 49814,00 метрів, за ціною 0,24 дол. США/м, загальною вартістю 11955.36 дол. США;
- Fabric 4251#Stripe, кількістю 9171,00 метрів, за ціною 0,35 дол. США/м, загальною вартістю 3209,85 дол. США;
- Fabric 4252#190T, кількістю 16676,00 метрів, за ціною 0,14 дол. США/м, загальною вартістю 2334,64 дол. США;
- Fabric № 347, кількістю 2306,00 метрів, за ціною 0,93 дол. США/м, загальною вартістю 2144,58 дол. США;
- Fabric D#6580, кількістю 7186,00 метрів, за ціною 0,22 дол. США/м, загальною вартістю 1580,92 дол. США;
- Fabric D#6582, кількістю 4155,00 метрів, за ціною 0,39 дол. США/м, загальною вартістю 1620,45 дол. США;
- Fabric D#6584, кількістю 4048,00 метрів, за ціною 0,39 дол. США/м, загальною вартістю 1578,72 дол. США;
- Fabric № 358, кількістю 3838,00 метрів, за ціною 0,26 дол. США/м, загальною вартістю 997,88 дол. США;
- Fabric D#6586, кількістю 11354,00 метрів, за ціною 0,39 дол. США/м, загальною вартістю 4428,06 дол. США;
Загальна вартість поставки товарів за інвойсом від 06.12.2024 № HUZOPT241206-1 склала 42015,21 дол. США на умовах CPT-Kharkiv, що узгоджується з умовами Контракту.
Відповідно до інвойсу від 11.11.2024 № HUZOPT241111-1, позивачу поставлялись наступні товари:
- Fabric art 25206, кількістю 28489,00 метрів, за ціною 0,80 дол. США/м, загальною вартістю 22791,20 дол. США;
- Fabric art 25215, кількістю 14309,00 метрів, за ціною 0,60 дол. США/м, загальною вартістю 8585,40 дол. США;
- Fabric art 25216, кількістю 2090,00 метрів, за ціною 0,51 дол. США/м, загальною вартістю 1065,90 дол. США;
- Fabric art 25219, кількістю 18227,00 метрів, за ціною 0,62 дол. США/м, загальною вартістю 11300,74 дол. США;
- Fabric art 24112, кількістю 11590,00 метрів, за ціною 0,96 дол. США/м, загальною вартістю 11126,40 дол. США;
Загальна вартість поставки товарів за інвойсом від 11.11.2024 № HUZOPT241111-1 склала 54869.64 дол. США на умовах CPT-Kharkiv, що також відповідає умовам Контракту.
Колегія суддів зазначає, сумнів у правильності визначення позивачем митної вартості за ціною угоди, митний орган пов`язує з наявністю цінової інформації в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено за ціною вищою ніж рівень митної вартості задекларований позивачем, у зв`язку з чим зроблено висновок про не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
На підставі викладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого  позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару. 
Враховуючи, що позивачем на вказані повідомлення надіслано листи про те, що разом з поданою до митного оформлення ЕМД вже надано всі наявні документи, а інші документи надаватися не будуть, митним органом прийнято спірні рішення про коригування митної вартості задекларованого товару по резервному методу визначення митної вартості товарів, при прийнятті митницею рішень про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.
Обґрунтовуючи невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, та, як наслідок неможливість застосування основного методу визначення митної вартості, відповідач вказав також наступні фактичні підстави:
- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;
- декларантом не надана митна декларація країни відправлення;
- наданий до митного оформлення прайс-лист № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем ТОВ "Оптсум-Трейд" та не відображає “дійсну вартість” у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року;
- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту № 143459286979 від 12.12.2024;
- відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно з коносаментом № 143459286979 від 12.12.2024, в інвойсі № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 не зазначені умови оплати;
- відсутній договір та заявка про перевезення з перевізником, що вказаний в CMR від 04.02.2025 № 0853;
- відсутні транспортні довідки, рахунки;
- наданий до митного оформлення Висновок експерта 20-15/02-2025 від 07.02.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та пп. 56-60 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 зі змінами;
Надаючи оцінку правомірності рішень про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 та № UA401060/2025/000013/2 від 14.02.2025 колегія суддів зазначає наступне. 
Так, порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості. 
Однак, як вбачається зі змісту спірних рішеннь про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, не відобразив пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
З наданої до матеріалів справи порівняльної ЕМД від 03.02.2025 №UA401060/2025/001626, яка бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів при винесенні Рішення № 1 та Рішення № 2, вбачається, що відповідно до неї декларувався товар 1: Трикотажне полотно поперечно в`язане, виготовлено з синтетичних волокон 100% поліестер, пофарбована в різні кольори. При виробництві тканини еластомірні і гумові нитки не використовувалися. Пропитки, дублювання та покриття пластмасами, що спостерігаються неозброєним оком, відсутнє. Загальна максимальна і мінімальна ширина 150 (+/-5)см, загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами 145 (+/-5)см. Fabric art. MT-1-19831,00м. Поверхнева щільність складає 160 (+/-10) г/м2. Fabric art. KA-03-43285,00м. Поверхнева щільність складає 90 (+/-10) г/м2. Fabric art. CO-003-37847,00м. Поверхнева щільність складає 92 (+/-10) г/м2. Fabric art. BE-177-10622,00м. Поверхнева щільність складає 92 (+/-10) г/ м2. Fabric art. KJ-009-11567,00м. Поверхнева щільність складає 200 (+/-10) г/м2. Fabric art. KA2-01-17508,00м. Поверхнева щільність складає 72 (+/-10) г/м2. Fabric art. KX-005- 8273,00м. Поверхнева щільність складає 78 (+/-10) г/м2. Fabric art. BE-176- 6240,00м. Поверхнева щільність складає 190 (+/-10) г/м2. Виробник HUZHOU LUOJIA NEW TECHNOLOGY CO., LTD Торговельна марка немає даних Країна виробництва CN; Країна походження: CN. Маса брутто (кг) 25800, маса нетто (кг) 25286,8.
Відповідно до порівняльної ЕМД від 27.01.2025 № UA401060/2025/ 001305, яка також бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів при винесенні Рішення № 1, вбачається декларування товару 2: Текстильний матеріал просочений акриловим просоченням. Виготовлений з синтетичних комплексних поліефірних ниток на 100 %. Загальна максимальна і мінімальна ширина – 150 (+/-5) см., загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами – 145 (+/-5)см: Fabric MTI-14559- 25016,00м. Поверхнева щільність складає - 90 (+/-10) г/м2, Fabric MTI-14570-2- 5478,00 м. Поверхнева щільність складає - 220 (+/-10) г/м2, Fabric MTI14591-2- 11694,00 м. Поверхнева щільність складає - 160 (+/-10) г/м2 Виробник CHANGXING YUSEN TEXTILE CO., LTD. Торговельна марка Superior Quality. Країна виробництва CN. Маса брутто (кг) 8157,1, маса нетто (кг) 7994,7.
Водночас, відповідно до поданої позивачем до митного оформлення № 25UA401060001933U5 від 10.02.2025 декларувався товар № 1: Трикотажне полотно поперечно в`язане, виготовлено з синтетичних волокон 100% поліестер, пофарбована в різні кольори. При виробництві тканини еластомірні і гумові нитки не використовувалися. Пропитки, дублювання та оком, відсутнє. Загальна максимальна і мінімальна ширина 150 (+/-5)см, загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами 145 (+/-5)см. Поверхнева щільність складає 210 (+/-10) г/м2: Fabric 1861/1862-18715.00 м. 
Товар № 2: Текстильний матеріал просочений акриловим просоченням. Виготовлений з синтетичних комплексних поліефірних ниток на 100 %. Загальна максимальна і мінімальна ширина – 150 (+/-5) см., загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами – 145 (+/-5)см: Fabric 4250#50D-49814,00м. Поверхнева щільність складає - 110 (+/-10) г/м2, Fabric 4251#Stripe-9171,00м. Поверхнева щільність складає - 80 (+/-10) г/м2, Fabric 4252#190T-16676,00 м. Країна походження: CN. Торгова марка: Невідома. Виробник: HUZHOU LUOJIA NEW TECHNOLOGY CO., LTD; Маса брутто (кг) 15170, маса нетто (кг) 14868,1.
Відповідно до поданої позивачем до митного оформлення № 25UA401060002127U2 від 14.02.2025 декларувався товар 1: Трикотажне полотно поперечно в`язане, виготовлено з синтетичних волокон 100% поліестер, пофарбована в різні кольори. При виробництві тканини еластомірні і гумові нитки не використовувалися. Пропитки, дублювання та покриття пластмасами, що спостерігається неозброєним оком відсутнє. Загальна максимальна і мінімальна ширина 150 (+/-5)см, загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами 145 (+/-5)см. Поверхнева щільність складає 210 (+/-10) г/м2: Fabric 1861/1862-18715.00 м. Країна походження: CN. Торгова марка: Невідома. Виробник: HUZHOU LUOJIA NEW TECHNOLOGY CO., LTD; Маса брутто (кг) 6150, маса нетто (кг) 6027,6.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що товари за порівняльними ЕМД та ЕМД, що надавались позивачем до митного оформлення, хоча і мають деякі схожі характеристики, однак при цьому відрізняються за артикулами, виробниками, характеристиками товару, а також за обсягами партій, що могло мати вплив на визначення ціни за одиницю товару.
Наведене дає підстави для висновку, що зазначені у порівняльних деклараціях товари не є подібними (аналогічними) товарам, вказаним у ЕМД № 25UA401060001933U5 від 10.02.2025 та № 25UA401060002127U2 від 14.02.2025, що були надані позивачем до митного оформлення.
Щодо посилань митного органу на наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром колегія суддів зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. До того, відповідач не вказає будь-яких вихідних даних рішень про визначення збільшеної митної вартості за подібним товаром.
Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів зауважує, що рішення про коригування фактично базується лише на інформації ЄАІС, в той час як формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, що узгоджується з актуальною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2025 по справі № 380/25301/23.
З приводу посилань Вінницької митниці на те, що наданий до митного оформлення прайс-лист № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» та не відображає «дійсну вартість» у розумінні статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, колегія суддів зазначає таке.
Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2022 по справі № 810/3667/15, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Слід також врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2023 по справі № 810/3766/16, згідно з яким ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару. 
Колегія суддів зауважує, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою  статті 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листа виробника, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.
Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Вказана правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.02.2024 по справі № 815/1460/18.
При цьому, колегія суддів зауважує, що продавцем за Контрактом - HUZHOU LUOJIA NEW TECHNOLOGY CO., LTD видано прайс-листи № HUZHOU241018/18 від 18.10.2024 року, № HUZHOU240923/001 від 23.09.2024, які надавалися до митного оформлення, відносно товару, зазначеного в інвойсах № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 та № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024.
Посилання відповідача на недоліки наданого позивачем прайс-листа з огляду на вищевикладене не є належним обґрунтуванням коригування митної вартості.
Щодо посилань митного органу на невідповідність наданого до митного оформлення висновку експерта 20-15/02-2025 від 07.02.2025 вимогам статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та пп. 56-60 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 зі змінами, як на підставу для коригування митної вартості товарів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пунктом 8 частини 3 статті 53 МК України встановлено, що митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках може витребувати такі додаткові документи як висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, та лише у випадку наявності такого документа.
Колегія суддів наголошує, що відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані позивачем товари, встановлено не у висновку експерта, а безпосередньо в інвойсах № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 та № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024, наданих митному органу на підтвердження відсутності заниження митної вартості товару.
За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15, який підлягає врахуванню в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України, висновки про якісні і вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковим документом, який подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та повинні оцінюватися у комплексі з іншими документами, поданими позивачем, а інформація, що міститься в таких висновках має виключно інформаційний характер і не може бути визначальною при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що у спірному рішенні відповідачем наведено обґрунтування здійсненого коригування митної вартості товарів на підставі документа, який не підтверджує митну вартість та на неї не впливає, що є неприпустимим.
Щодо тверджень митного органу, викладених у рішенні № UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025, про не надання декларантом митної декларації країни відправлення, колегією суддів встановлено, що ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» було надано до митного оформлення декларацію на підтвердження факту експорту товарів № 25PL322080NS822YK5 від 04.02.2025, що залишилось поза увагою відповідача.
Крім того, слід зазначити, що копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до частини 2 статті 53 МК України, а може лише додатково надаватися митному органу виключно у випадку, передбаченому частиною 3 статті 53 МК України за її наявності, проте, відсутність такого документу не впливає на митну вартість, оскільки він не містить відомостей, необхідних для перевірки митної декларації. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 815/6805/17.
З приводу тверджень відповідача про не підтвердження декларантом витрат на транспортування імпортованих партій товарів внаслідок не надання транспортного договору щодо морського перевезення згідно з коносаментом № 143459286979 від 12.12.2024, банківських/платіжних документів, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно з коносаментом № 143459286979 від 12.12.2024, договору та заявки про перевезення з перевізником, що зазначений в CMR від 04.02.2025 № 0853, транспортних довідок, рахунків, слід вказати, що умовами Контракту та наданими до митного оформлення інвойсами підтверджено, що товари за ЕМД № 25UA401060001933U5 від 10.02.2025 та № 25UA401060002127U2 від 14.02.2025 доставлявся на умовах CPT Kharkiv, Ukraine
Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.
З наведеного слідує, що сторони по Контракту обумовили умови поставки, за якими витрати щодо транспортування товару до місця призначення, зазначеного в інвойсі, покладаються на продавця, тобто вартість фрахту включена у ціну товару.
Отже, оскільки товар поставлявся на умовах CPT Kharkiv, Ukraine за рахунок продавця, а вартість фрахту була включена до собівартості товару, у позивача був відсутній обов`язок з надання на підтвердження заявленої митної вартості додаткових документів щодо вартості перевезення, логістики, вантажно-розвантажувальних робіт.
Пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Тобто вказана норма містить застереження: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, на підтвердження митної вартості товару надаються, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
З огляду на вищевикладене, необґрунтованими є посилання відповідача на відсутність договору щодо морського перевезення згідно з коносаментом № 143459286979 від 12.12.2024, банківських/платіжних документів, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно з коносаментом № 143459286979 від 12.12.2024.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.05.2022 у справі № 810/1661/17.
За визначенням, наведеним у “International Shipping Terms Glossary” (словник термінів міжнародних перевезень), фрахт з передоплатою це фрахт та збори, що сплачуються вантажовідправником, що додатково підтверджує включення витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням, до ціни товарів.
Колегією суддів враховано, що у наданому до митного оформлення коносаменті від 12.12.2024 № 143459286979 зазначено «OCEAN FREIGHT PREPAID» (ФРАХТ З ПЕРЕДОПЛАТОЮ), що підтверджує включення витрат по фрахту товару до ціни товару.
Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат під час здійснення транспортування товару позивача, не наводить будь-яких розбіжностей у наданих позивачем додаткових документах на підтвердження заявленої вартості товару. Доказів неправильності такого обчислення позивачем відповідачем до суду не надано.
Колегія суддів зазначає, що за умови непідтвердження належними і допустимими доказами наявності у поданих на підтвердження митної вартості товарів документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари, суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідні рішення, діє не в межах, не у спосіб та не у порядку, передбаченому положеннями чинного законодавства.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.
Водночас, митним органом не було доведено обґрунтованість сумніву у достовірності відомостей про заявлену позивачем митну вартість товарів у поданих митних деклараціях № 25UA401060001933U5 від 10.02.2025 та № 25UA401060002127U2 від 14.02.2025, згідно з ціною поставки, яка узгоджується з відомостями інвойсів № HUZOPT241206-1 від 06.12.2024 та № HUZOPT241111-1 від 11.11.2024.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи не містять жодних розбіжностей щодо ціни товару та дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та  мають об`єктивні і достовірні числові дані, що піддаються обчисленню, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України, а тому не можуть викликати сумнів у правильності визначення митної вартості товару за основним методом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних обґрунтувань щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 та № UA401060/2025/000013/2 від 14.02.2025, винесені відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
З огляду на вказане, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.02.2025 № UA401060/2025/000033 та від 14.02.2025 № UA401060/2025/000034, які винесені відповідачем у зв`язку з прийняттям спірних рішень про коригування митної вартості, які визнані судом протиправними, підлягають скасуванню.
З приводу вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до частин 3, 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Положеннями частин 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями статті 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/WestAllianceLimited” проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених у суді першої інстанції витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи копії: договору про надання правової допомоги від 25.03.2025, укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Бідної Оксани Іванівни», додаткових угод № 1 та № 2 від 25.03.2025, ордеру серії АХ №1249724 від 31.03.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 1709, платіжної інструкції № 51844 від 31.03.2025 на суму 50000,00 грн.
Дослідивши вказані документи колегією суддів встановлено, що між ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» та адвокатським бюро “Бідної Оксани Іванівни” укладено договір про надання правової допомоги від 25.03.2025, відповідно до пункту 1.1 якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу. Обсяг правової допомоги визначається у додаткових угодах до даного договору (пункт 1.2).
Сторони узгодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору  правову допомогу, визначається сторонами у додатковій угоді в фіксованому розмірі (пункт 3.1).
Додатковою угодою № 1 від 25.03.2025 сторони дійшли згоди, що за даним договором бюро приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги клієнту щодо визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA401060/2025/000012/2 від 10.02.2025 та картки відмови № UA401060/2025/000033 від 10.02.2025, рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2025/000013/2 від 14.02.2025 та картки відмови № UA401060/2025/000034 від 14.02.2025, винесених Вінницькою митницею, на суму надмірно нарахованих митних платежів через коригування у розмірі 1156930,72 грн.
Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 25.03.2025 розмір гонорару бюро за надання правової допомоги за цим договором складає фіксовану суму 50000,00 грн. Клієнт сплачує гонорар у повному обсязі до кінця квітня 2025 року.
Отримання адвокатським бюро оплати на виконання вищевказаних умов підтверджується платіжною інструкцією № 51844 від 31.03.2025 на суму 50000,00 грн.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зі змісту норм частини 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, у поданому до суду першої інстанції відзиві на позов та в апеляційній скарзі, відповідач виклав заперечення щодо заявленої до відшкодування ТОВ «ОПТСУМ-ТРЕЙД» суми судових витрат, оскільки витрати на послуги адвоката у сумі 50000,00 грн є явно необґрунтованими, завищеними, не відповідають принципу обґрунтованості та співрозмірності, а також становлять надмірний тягар для відповідача.
Водночас, заперечуючи і проти визначеного судом першої інстанції розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (9000,00 грн), Вінницька митниця не наводить в апеляційній скарзі розмір таких витрат, який на переконання апелянта відповідав би принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів, враховуючи заперечення відповідача, встановила, що на виконання умов договору про надання правової допомоги № б/н від 25.03.2025 адвокатом в інтересах позивача складено та направлено до Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву з додатками, відповідь на відзив, клопотання про долучення додаткових доказів та прийнято участь у трьох судових засіданнях під час розгляду справи у суді першої інстанції. Факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції на фіксовану суму 50000 грн підтверджується додатковою угодою № 2 від 25.03.2025.
Надаючи оцінку стягнутій судом першої інстанції сумі судових витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції враховує обсяг позовної заяви (51 сторінка) та її фактичне значення для справи, наявність власних висновків адвоката та посилань на актуальну судову практику по спірних питаннях.
Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції були досліджені наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу та застосовано принцип співмірності щодо заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, з огляду на ступінь складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи та прийняття судом першої інстанції рішення про задоволення позову, з огляду на те, що позивачем не оскаржується визначений судом першої інстанції розмір суми судових витрат на правничу допомогу на рівні 9000,00 грн, колегія суддів не вбачає підстав для його зменшення.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Вінницької митниці - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 по справі № 440/4346/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано  18.12.2025 року