Справа № 1-кп/714/35/26
ЄУН 714/1458/22

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р.   м.Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Герца кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №12022262020001379 від 11.05.2022 р. про обвинувачення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, працюючої на посаді керівника проекту з надання правової допомоги особам без громадянства, раніше не судимої,
- за ч.1 ст.286 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
11 травня 2022 р. о 15.30 год., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в світлу пору доби по проїзній частині асфальтованої автомобільної дороги територіального значення М-19 в адміністративних межах с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області в напрямку м.Чернівці, неподалік електроопори №СВ95, порушила п.п.1.5, 2.3 (б, д), 10.3 Правил дорожнього руху України, що проявилось у тому, що вона проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перестроюючись з лівої смузи руху на праву смугу, відділеною від смуги її руху вузькою переривчастою лінією, не надала перевагу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку вона перестроювалася, марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого своїми діями створила водійці ОСОБА_6 небезпеку для руху, яка в свою чергу, задля уникнення зіткнення керованого нею автомобіля з автомобілем «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , вимушено звернула вправо та допустила виїзд керованого нею автомобіля за межі проїзної частини дороги з подальшим наїздом на електроопору. Внаслідок зіткнення автомобіля «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з електроопорою, водійка ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи №259 екс від 26.05.2022 р. отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачена  ОСОБА_3 свою винуватість в інкримінованих діях заперечила та пояснила, що 11 травня 2022 р. близько 15.30 год. керувала автомобілем «Mazda» моделі «6», рухалася в сторону м.Чернівці по об`їзній дорозі в крайній лівій смузі. На цій ділянці дороги всього є дві смуги, які переділяє роздільна дорожна відмітка. У її автомобілі перебував пасажир ОСОБА_8 , який був на передньому сидінні. По дорозі, позаду неї, по тій же полосі, рухався інший автомобіль, водій якого блимав фарами щоб вона його пропустила. Вона подивилась у дзеркало заднього виду, переконалась в безпеці маневру перестроювання праворуч і увімкнула покажчик правого повороту. Почала виконувати виїзд на праву смугу. Коли її авто правими колесами вже виїхало на праву смугу руху, вона побачила в дзеркало заднього виду автомобіль «Nissan», що наздоганяв її позаду праворуч. Вона вирівняла свій автомобіль щоб дати змогу автомобілю «Nissan» проїхати прямо і продовжила також рух прямо. Через певну відстань вона знову ж таки почала перевіряти дзеркала заднього виду і побачила як автомобіль «Nissan» виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч в кювет і зуштовхнувя з електроопорою. Для того щоб упевнитись, що з водійкою автомобіля «Nissan» все в порядку, через 100-150 м, вона перестроїлась на праву смугу і на узбіччі зупинилась. Першим з автомобіля вийшов ОСОБА_8 і підійшов до автомобіля «Nissan». Йому назустріч вийшла потерпіла. Він упевнився, що поліція і швидка викликані. Потерпіла від госпіталізації відмовилась, пояснивши, що тілесних ушкоджень у неї немає. Також зіткнення між їхніми автомобілями не було. Зазначила, що вона їхала зі швидкістю 50-60 км на год., автомобіль «Nissan» на значно більшій швидкості. Потерпіла одразу після ДТП повідомила, що не має тілесних ушкоджень, відмовилась від госпіталізації та дві години після пригоди ні на що не скаржилась. Потім телефоном зконтактувала зі своїм адвокатом і почала кричати на поліцію, що їй не дали гооспіталізуватись і що вона сама викликає швидку. Далі сказала, що її там щось болить і поїхала, а поки її не було під`їхав адвокат і почав погрожувати, що якщо вона зараз не почне з ними домовлятись, то потерпіла повернеться з переломом і буде кримінальна справа. Потерпіла повернулась через 1-2 год. з переломом (з гіпсовою пов`язкою на лівій руці). Просить виправдати її за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. П.п.1.5, 2.3 (б, д), і, зокрема, 10.3 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він має намір перестроїтись, вона не порушувала, а діяла відповідно до нього – надала перевагу в русі автомобілю «Nissan». Відтак, причинно-наслідковий зв`язок між її діями і ДТП відсутній. Ставить також під сумнів, що в потерпілої був перелом, бо жодних документів про це (медичних довідок, рентгену) у справі немає і мали місце погрози зі сторони її адвоката. Щодо цивільного позову, то такий не визнала в повному обсязі, підстав для відшкодування потерпілій моральної шкоди, франшизи та судових витрат на правничу допомогу не вбачає.
Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 11 травня 2022 р. на автомобілі «Nissan» прямувала в напрямку м.Чернівці. Вона рухалася в крайній правій смузі. Коли її авто майже порівнялось з автомобілем ОСОБА_3 , остання без показчика повороту повернула в її сторону і щоб уникнути зіткнення вона вивернула кермо вправо, з`їхала в кювет, а далі в електроопору. Після ДТП була госпіталізована в ЛШМД по вул.Фастівській в м.Чернівці, де їй було зроблено рентген та накладено гіпс. Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження: садна, рани по тілу і перелом 4-ї п`ястної кісточки кисті лівої руки. Заявила про цивільний позов, який було подано до страхової компанії і обвинуваченої. Так як із страховою компанією вони мирно врегулювали спір та уклали угоду про припинення зобов`язання переданням відступного від 17.05.2023 р., то підтримує лише ту частину позову, яку заявила до ОСОБА_3 про стягнення з останньої моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., сплати франшизи 1 500 грн. та понесених нею судових витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що у неї двоє малолітніх дітей і внаслідок пошкодження автомобіля вона зазнала труднощів із пересуванням (автомобіль «Nissan» був єдиним засобом пересування для сім`ї і до сьогодні вона ним не користується). Внаслідок травми вона, як швея, залишилась без роботи приблизно на 1 місяць, далі була обмежена в побуті ще близько 3 місяців та ще кілька місяців реабілітації. До того ж ОСОБА_3 не вчинила жодних дій по відшкодуванню шкоди, хоча б часткової компенсації їй, як потерпілій, а також не попросила вибачення. Крім того, вона змушена була звертатись до правоохоронних органів і суду як потерпіла, оскільки досудове слідство було тривалим, а далі судовий розгляд.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що обвинувачена ОСОБА_3 була його колегою по роботі. 11 травня 2022 р. він з обвинуваченою їхав зі м.Хотин до м.Чернівці. Дорога була їм знайома. Він здебільшого дивився в телефон, ОСОБА_3 слідкувала за дорогою. На під`їзді до м.Чернівці він почув як обвинувачена увімкнула показчик повороту і почала плавно повертати в прявий ряд. Після цього вона звернулала його увагу на те, що позаду щось відбулось, як виявилось, машина яка їхала позаду в`їхала в опору. Вони проїхали трохи далі, зупинились щоб перевірити стан водія тієї машини. Він вийшов і пішов в сторону тієї автопригоди, йому на зустріч йшла жінка, згодом виявилось що це потерпіла, він пересвідчився, що з нею все гаразд і повернувся назад. Згодом приїхали поліцейські, з ними швидка. Від медичної допомоги всі відмовились. Через деякий час на місце приїхав чоловік потерпілої разом з адвокатом і після цього потерпіла почала вимагати від патрульної поліції щоб вони викликали їй швидку допомогу. Друга швидка допомога забрала потерпілу. На місці ДТП він був до кінця (поки не завершили його оформлення) і коли потерпіла повернулась на місце в неї на руці вже був гіпс. 
Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що є підстави для ухвалення обвинувального вироку, оскільки в діянні обвинуваченої ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю таких належних та допустимих доказів, досліджених судом:
- даними протоколу огляду місця ДТП від 11.05.2022 р., з додатками до такого - схемами до нього та фототаблицею, згідно з якими установлено, що місце ДТП є с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області, ділянка автодороги М-19, яке відбулось 11 травня 2022 р. у денну пору доби, за участю автомобіля марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 (виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги), який знаходяться на місці події та має технічні пошкодження, зафіксовано його розташування. 
- даними відеозапису події ДТП з камери зовнішнього спостереження на автодорозі М-19 в с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області від 11.05.2022 р., яким зафіксовано момент зміни автомобілем «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку свого руху та виїзду на праву смугу руху і подальший виїзд автомобіля «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за межі проїзної частини дороги з наїздом на електроопору.
- показаннями обвинуваченої ОСОБА_3 в частині визнання факту даної ДТП, яка сталась за її участі під час того, як вона керувала 11 травня 2022 р. о 15.30 год., автомобілем марки марки «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухалась ним по проїзній частині асфальтованої автомобільної дороги територіального значення М-19 в адміністративних межах с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області в напрямку м.Чернівці, неподалік електроопори №СВ95.
- аналогічними показаннями потерпілої ОСОБА_6 в частині визнання факту даної ДТП, яка сталась за її участі під час того як вона керувала автомобілем марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
- показаннями свідка ОСОБА_9 в частині визнання факту даної ДТП.
- даними висновку судово-автотехнічної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/126-22/3233-ІТ від 24.05.2022 р., відповідно до якого: на момент огляду робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина досліджуваного автомобіля «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебувають в працездатному стані. Несправностей в робочій гальмовій системі, рульовому керуванні та ходовій частині, які б могли спричинити ДТП – не виявлено.
- даними висновку судово-автотехнічної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/126-22/3233-ІТ від 24.05.2022 р., відповідно до якого: робоча гальмова система та ходова частина досліджуваного автомобіля «Nissan Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду перебувають в працездатному стані, рульове керування – в стані часткової відмови. Несправностей в робочій гальмовій системі, рульовому керуванні та ходовій частині, які б могли спричинити ДТП – не виявлено.
- даними висновку комплексної фото-технічної та судово-автотехнічної експертизи №КСЕ-19/126-22/5618 від 12.09.2022 р., згідно з яким: 
час, який минає з моменту виїзду автомобіля «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на смугу руху автомобіля «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту їх максимального зближення не менший ніж 1,99 секунди та не більший ніж 2,48 секунди; 
в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 необхідно було керуватись вимогами пункту 10.3 ПДР, згідно з яким: у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися; за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч;
при заданих у вихідних даних параметрах, в діях водія автомобіля «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимог пункту 10.3 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди;
в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 при заданому у вихідних даних моменті виникнення небезпеки для руху, необхідно було діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР, згідно з яким: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
при заданому механізмі ДТП та параметрах руху учасників даної пригоди, в діях водія автомобіля «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 не вбачається невідповідності вимог пункту 12.3 ПДР, які з технічної точки зору могли би перебувати в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, експертним висновком встановлено, що з технічної точки зору причиною виникнення ДТП є невідповідність дій водія автомобіля «Mazda ОСОБА_3 вимогам п.10.3 ПДР України.
- даними висновку судово-медичної експертизи №259 екс від 26.05.2022 р., відповідно до якого ОСОБА_6 отримала закритий косий перелом 4-ї п`ястної кісточки лівої кисті в середній третині з незначним зміщенням, який виник в результаті дії твердих тупих предметів, можливо 11 травня 2022 р. при ДТП, відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Експертним висновком встановлено, що ОСОБА_6 в результаті дії твердих тупих предметів, можливо 11 травня 2022 р. при ДТП, отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості.
Поруч з цим, сторона захисту зазначає, що вказаний доказ є недопустимим з підстав не проведення експертом дослідження медичної документації потерпілої.
Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 січня 2020 р. в справі № 754/14281/17, відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст.290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст.412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі ст.438 ч.1 п.1 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.
Як убачається з висновку судово-медичної експертизи №259 екс від 26.05.2022 р., під час проведення експертизи експерт досліджував довідку з травпункту ЛШМД від 11.05.2022 р. на ім`я ОСОБА_6 , 1988 р.н., в якій вказано діагноз. Зазначено також про проведення рентгенографії в травпункті ЛШМД.
Згідно постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 12.02.2022 р., на проведення експертизи було направлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено про можливість надання матеріалів кримінального провадження, у разі необхідності. Крім того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність, підтримала свій висновок під присягою, а також вказала, що потерпіла на експертизу з`явилася особисто, із собою мала довідку з травпункту ЛШМД, а також заключення рентгенолога. Цих документів було достатньо для проведення експертизи (якби їх не вистачало, вона б запросила інші документи), по її завершенню документи були повернуті потерпілій.
За таких обставин, посилання захисника на те, що експерт не проводив дослідження медичної документації потерпілої є безпідставними.
Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.84 ч.2 КПК України процесуальним джерелом доказів є саме висновок експерта, а не відомості, які були об`єктом експертного дослідження.
Суд, зазначає, що відсутність у матеріалах справи медичної документації, на підставі якої проведено експертизу, не свідчить про недопустимість висновку експерта, оскільки сторона захисту не клопотала про надання доступу до медичних документів під час відкриття їй матеріалів кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України та при здійсненні судового розгляду кримінального провадження. 
Крім того, обставини, на які посилається сторона захисту, не свідчать про те, що висновок експерта отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Виходячи з викладеного відсутні підстави для визнання вказано висновку експерта недопустимим доказом у справі.
Під час судового розгляду сторона захисту посилалась на обставини, які на її переконання підтверджують недопустимість зібраних стороною обвинувачення доказів.
Відповідні доводи сторони захисту потребували оцінки суду для того, щоб основні обставини у даному кримінальному провадженні і аргументи сторін, порушені під час судового розгляду, були розглянуті.
Разом із тим, під час судового розгляду, в судових дебатах, захисником було звернуто увагу суду на певні докази, які, на її думку, не можуть бути прийнятими судом до уваги як докази вини обвинуваченої (є недопустимими) – протокол огляду місця ДТП, протокол про зняття показань технічних приладів, протокол огляду предмета (відеозапису). Однак в захисник не заявляла під час судового розгляду, як це передбачено нормами КПК, клопотання про визнання їх недопустимими доказами. Дані вимоги передбачені ч.3 ст.89 КПК України, а саме, що сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Сторона обвинувачення, прокурор, був позбавлений можливості висловити свою думку з приводу цього, тому суд вважає, що суд у відповідності до вимог КПК України висловив свою думку щодо допустимості доказів наданих стороною обвинувачення.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України.
Поруч з цим, судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 зміст вимог п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, частин 1, 4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, про те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст.49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Обвинувачена ОСОБА_3 заперечила проти закриття кримінального провадження з вищенаведених підстав.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини скоєння злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Потерпіла має претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченої, заявила цивільний позов.
Обставини, які пом`якшують покарання відсутні, обставини, які обтяжують покарання відсутні. Тому покарання слід призначити в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.
Разом з тим, дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, що згідно зі ст.2 КК України є нетяжким злочином.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Оскільки обвинувачену ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності за дії, що мали місце 11 травня 2022 р., зазначений термін давності минув, враховуючи те, що обвинувачена від слідства та суду за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не ухилялася, перебіг давності відбувся не з її вини, суд вважає що обвинувачену ОСОБА_3 слід звільнити від призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, з ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертиз на загальну суму 8 649,60 грн., а саме судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/126-22/3233-ІТ від 24.05.2022 р. – 1 372,96 грн.; судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/126-22/3234-ІТ від 25.05.2022 р. - 1 372,96 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/126-22/3328-ІТ від 01.06.2022 р. - 1 372,96 грн.; судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/126-22/3656-АВ від 15.06.2022 р. – 1 887,80 грн.; судової комплексної фототехнічної та судовоавтотехнічної експертизи №КСЕ-19/126-22/5618 від 12.09.2022 р. – 2 642,92 грн.
Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відтак, арешти на транспортні засоби автомобіль марки «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13.05.2022 р., який належать третій особі ОСОБА_11 та марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області 13.05.2022 р., який належить потерпілій ОСОБА_6 слід скасувати.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Так, автомобіль марки «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слід залишити ОСОБА_3 , автомобіль марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , слід повернути ОСОБА_6 , диск «СD-R» залишити в матеріалах кримінального провадження.
Щодо заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні, то суд зазначає наступне.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 та ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Просила стягнути з ОСОБА_12 на її користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн., франшизу 1 500 грн., судові витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. та з ПАТ «НАСК «Оранта» - матеріальну шкоду за знищення траспортного засобу в сумі 128 500 грн., 9 100 грн. витрат на лікування, 9 750 грн. за тимчасову втрату працездатності, 942,50 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування зазначає, що під час ДТП вона отримала тілесне ушкодження, а її автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Внаслідок ушкодження здоров`я відчула не лише тілесні, а й душевні страждання, а внаслідок пошкодження автомобіля – зазнав змін її звичний життєвий уклад. Так, внаслідок травми вона, як швея, залишилась без роботи приблизно на 1 місяць, далі була обмежена в побуті ще близько 3 місяців та ще кілька місяців реабілітації. У неї двоє малолітніх дітей і внаслідок пошкодження автомобіля вона зазнала труднощів із пересуванням (автомобіль «Nissan» був єдиним засобом пересування для сім`ї і до сьогодні вона ним не користується). До того ж ОСОБА_3 не вчинила жодних дій по відшкодуванню шкоди, хоча б часткової компенсації їй, як потерпілій, а також не попросила вибачення. Крім того вона змушена була звертатись до правоохоронних органів і суду як потерпіла, оскільки досудове слідство було тривалим, а далі судовий розгляд.
В подальшому, потерпіла ОСОБА_6 та ПАТ «НАСК «Оранта» мирно врегулювали спір та заключили угоду про припинення зобов`язання переданням відступного від 17.05.2023 р.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заявлений позов, з врахуванням угоди укладеної з ПАТ «НАСК «Оранта», підтримала частково – лише ту частину позовних вимог, які заявила до ОСОБА_3 про стягнення з останньої моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., франшизи 1 500 грн. та судових витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.; просила цивільний позов в означеній частині задоволити.
Обвинувачена ОСОБА_3 цивільний позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити.
Заслухавши потерпілу (цивільного позивача) та обвинувачену (цивільного відповідача), дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив, що потерпіла ОСОБА_6 отримала закритий косий перелом 4-ї п`ястної кісточки лівої кисті в середній третині з незначним зміщенням. Дану травму отримала при ДТП 11 травня 2022 р. спричиненій ОСОБА_3 за участю автомобіля «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При ДТП також автомобіль ОСОБА_6 марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПАТ НАСК «Оранта» за полісом №204570749 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір франшизи 1 500 грн.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У ст.129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Щодо заявлених вимог про стягнення франшизи.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Так, відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 
Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування згідно ст.979 ЦК України одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування», серед яких страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ»).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди здоров`ю потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Суд звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Таким чином, в частині стягнення франшизи позов підлягає задоволенню та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 слід стягнути франшизу в розмірі 1 500 грн.
Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди.
Так, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
У ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ» визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Суд звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 Закону.
Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону.
Цивільний позивач просить вілшкодувати моральну шкоду як з підстав заподіяння їй ушкодження здоров`я, так і з підстав пригніченості через необхідність докладення додаткових зусиль для відновлення звичного укладу життя, страждання та переживання як потерпілої у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала цивільний позивач (пригнічений стан, характер тілесного ушкодження, необхідність докладення додаткових зусиль для відновлення звичного життєвого циклу, втраті душевного спокою, стресі, зміні звичного укладу життя, страждання та переживання потерпілої), а тому вважає за необхідне задоволити позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди частково, а саме в розмірі 30 000 грн.
Щодо заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
У разі ухвалення обвинувального вироку згідно ч.1 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Так, ч.2 ст.137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
У п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Оскільки потерпілою (цивільним позивачем) не надано суду документального підтвердження її витрат на правничу допомогу, як то договору про надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_7 , розрахунків, тощо, суд доходить висновку, що у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави вартість проведення судових експертиз на загальну суму 8 649,60 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13.05.2022 р. на автомобіль марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у виді позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13.05.2022 р. на автомобіль марки «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у виді позбавлення права на його відчуження.
Речові докази: 
автомобіль марки «Nissan» моделі «Note», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_6 ;
автомобіль марки «Mazda» моделі «6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити ОСОБА_3 ;
диск «СD-R» з відеозаписом ДТП залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_6 до  ОСОБА_3  про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1 500 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 
В іншій частині заявлених позовних вимог цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Головуючий суддя