СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Харків Справа № 905/291/23 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Тихий П.В.
за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу уповноваженої особи засновників Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” Рожкова Євгена Васильовича (вх.№2530 Д/2) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.11.2025 (прийняту у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Левшиною Г.В., повний текст ухвали складено та підписано 18.11.2025) у справі №905/291/23
за заявою Акціонерного товариства “ОТП Банк”, м.Київ, 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання”, м.Костянтинівка,
про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.11.2025 у справі №905/291/23 відмовлено у задоволенні заяви від 06.10.2025 уповноваженої особи засновників Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” Рожкова Євгена Васильовича про закриття провадження у справі №905/291/23.
Ухвала суду обґрунтована тим, що провадження у справі №905/291/23 про банкрутство було відкрито ухвалою суду від 17.10.2023, тобто вже під час введення на території України військового стану та віднесення міста Костянтинівка до території активних бойових дій. Відповідна ухвала була переглянута судами апеляційної та касаційної інстанції. Зі змісту постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 та постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2024 вбачається, що колегіями суддів було в повній мірі надано оцінку доводам боржника щодо можливості застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ та зроблено висновок про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "КЗМО". В подальшому, ухвала суду про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “КЗМО” від 17.10.2023 була також оскаржена кредитором ФОП Шелудченко Г.Г. Оцінивши доводи апелянта, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Шелудченка Г.Г. на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.10.2023. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2025 ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі №905/291/23 залишено без змін.
Втім, як зазначено в ухвалі, ігноруючи преюдиційний характер вищенаведених судових рішень, представник уповноваженої особи засновників ТОВ “КЗМО” знову посилається на обставини, що стали підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство і фактично просить суд надати їм нову переоцінку, що буде відмінною від позиції Верховного Суду. 
Уповноважена особа засновників Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” Рожков Євген Васильович з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.11.2025 у справі № 905/291/23 про відмову у закритті провадження у справі про банкрутство ТОВ “КЗМО” скасувати; заяву уповноваженої особи засновників ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” Рожкова Євгена Васильовича про закриття провадження у справі №905/291/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” задовольнити; закрити провадження у справі №905/291/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” на підставі пункту 14 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства; припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, який введено ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 у справі № 905/291/23 та повноваження ліквідатора ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича; зобов`язати Державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідний запис про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” та інші записи у відповідності з чинним законодавством у зв`язку із закриттям провадження у справі № 905/291/23.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:
- судом першої інстанції не було належним чином досліджено судові рішення (постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 та Верховного Суду від 09.04.2024 у цій справі), що призвело до помилкового висновку, що під час перегляду ухвали про відкриття провадження у справі судами в повній мірі надано оцінку доводам боржника щодо можливості застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ. Суд першої інстанції, вирішуючи питання відкриття провадження у справі про банкрутство, взагалі не оцінював можливість застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ;
- судом невірно трактуються підстави клопотання про закриття провадження. Підставою поданого уповноваженою особою засновників ТОВ “КЗМО” клопотання про закриття провадження у справі про банкрутство було те, що в умовах перебування ТОВ “КЗМО” та його майна на території активних бойових дій, арбітражний керуючий позбавлений можливості належним чином провести інвентаризацію його майна, здійснити формування ліквідаційної маси боржника, а також здійснити продаж майна банкрута з дотриманням вимог Кодексу України з процедур банкрутства, а тому в даному випадку провадження у справі про банкрутство боржника не здатне достягнути мети, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства - задоволення вимог кредитора.
12.12.2025 до суду від ліквідатора ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14367), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що боржником частину документів надано не було з посиланням або на втрату останніх, або на їх знаходження на території заводу у м. Костянтинівка, а інша частина надавалась поступово (15.03.2024, 12.04.2024, 20.09.2024, 29.11.2024), тобто з порушенням встановленого судом строку. В свою чергу, на той час розпорядником майна вживалися заходи для зобов`язання керівника надати відповідні документи, а також для отримання їх від інших установ, організацій для проведення відповідного аналізу. Боржник звертався із заявами про визнання грошових вимог до своїх контрагентів у інших судових справах (про банкрутство ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Металургійний Ресайклінг» та про банкрутство ТОВ «Завод «Екосплав»), та не повідомляв на той час розпорядника майна про дані факти, що є суттєвим, оскільки виявляється у боржника є первинні бухгалтерські документи на підтвердження суми вимог 441 391 138 грн, про які боржник зазначав щодо їх втрати/знищення. 
12.12.2025 до суду від АТ "Таскомбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14387 від 15.12.2025), в якому кредитор проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що висновки апелянта в апеляційній скарзі про те, що ані в постанові Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2023, ані в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2024 (який є судом права, а не факту) не було встановлено неможливості застосування до ТОВ “КЗМО” положень абзацу 9 пункту 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки Верховний Суд у постанові від 09.04.2024 дійшов висновку, зокрема, про відсутність умов для застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ та відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "КЗМО" з цих підстав. АТ "Таскомбанк" зазначає, що питання належного/неналежного виконання арбітражним керуючим повноважень розпорядника майна ТОВ “КЗМО” було предметом дослідження судами трьох інстанцій при оскарженні як Уповноваженою особою засновників ТОВ “КЗМО” Рожковим Є.В. так і самим боржником постанови Господарського суду Донецької області від 05.05.2025 про визнання боржника банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури. Зокрема, судами досліджувалось, в т. ч. питання щодо правомірності дій арбітражного керуючого на стадії розпорядження майном, внаслідок чого жодних порушень в діях арбітражного керуючого встановлено не було, завершено процедуру розпорядження майном та здійснено перехід у ліквідаційну процедуру. Отже, враховуючи викладені обставини та беручи до уваги, що ТОВ “КЗМО” перебуває на стадії ліквідаційної процедури, правомірність якої встановлена Верховним Судом, та належне виконання арбітражним керуючим Козирицьким А.С. повноважень ліквідатора ТОВ “КЗМО”, АТ "Таскомбанк" вважає, що на сьогодні відсутні підстави для закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “КЗМО”.
Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2025 у зв`язку з відпусткою судді Істоміної О.А., яка входила до складу колегії суддів, для розгляду справи №905/291/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тихий П.В., суддя Мартюхіна Н.О.
17.12.2025 до суду від представника ОСОБА_1 надійшли пояснення на відзив ліквідатора (вх.№14547).
18.12.2025 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання (вх.№14548) про зобов`язання ліквідатора ТОВ “КЗМО” арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича надати відповіді на питання (та підтверджуючі докази), перелік яких наведений в клопотанні.
Арбітражний керуючий та представник АТ "Таскомбанк" у судовому засіданні проти наданих представником ОСОБА_1 пояснень на відзив ліквідатора та про зобов`язання ліквідатора ТОВ “КЗМО” арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича надати відповіді на питання, заперечували, просили залишити їх без розгляду.
Представник ТОВ "НВП "Металургійний Ресайклінг" у судовому засіданні просив прийняти зазначені документи та розглянути їх.
Колегія суддів, розглянувши пояснення представника Рожкова Є.В. на відзив ліквідатора (вх.№14547 від 17.12.2025) та клопотання (вх.№14548 від 18.12.2025), зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Заявами по суті справи в суді апеляційної інстанції є апеляційна скарга, відзив на апеляційну скаргу.
Порядок, строки, механізм подання цих заяв по суті справи чітко регламентується ГПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Однак, судом апеляційної інстанції не визнавалося необхідним подання додаткових пояснень щодо окремих питань учасниками справи, в зв`язку з чим суд не розглядає письмові пояснення та не надає їм оцінки в якості заяви по суті справи. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 було відкрито провадження у даній справі та встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу – до 12.12.2025, з доказами їх надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, тощо – до 12.12.2025.
Згідно зі ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, клопотання (вх.№14548 від 18.12.2025), подане представником Рожкова Є.В. після 12.12.2025, залишається судом без розгляду. 
Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.
Ліквідатор ТОВ “КЗМО” та представник АТ "Таскомбанк" у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили суд у її задоволенні відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представник ТОВ "НВП "Металургійний Ресайклінг" у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином ухвалою суду від 02.12.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, сформованими в програмі Діловодство спеціалізованого суду.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Господарського суду Донецької області від 05.05.2025 припинено процедуру розпорядження майном боржника – ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Козирицького А.С.; визнано банкрутом боржника – ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання”; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором боржника – ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича; вирішено інші процедурні питання.
05.05.2025 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення (повідомлення) про визнання боржника у справі №905/291/23 про банкрутство ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
06.10.2025 через підсистему “Електронний суд” від уповноваженої особи засновників ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” Рожкова Євгена Васильовича надійшла заява про закриття провадження, за змістом якої останній просить суд:
1. Закрити провадження у справі №905/291/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” на підставі пункту 14 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства. 
2. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, який введено ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 у справі №905/291/23 та повноваження ліквідатора ТОВ “Костянтинівський завод металургійного обладнання” арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича.
3. Зобов`язати Державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідний запис про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” та інші записи у відповідності з чинним законодавством у зв`язку із закриттям провадження у справі №905/291/23.
Обґрунтовуючи заявлену позицію заявник, зокрема, наполягав на тому, що невиконання зобов`язань перед ініціюючим кредитором АТ “ОТП Банк” було зумовлено обмеженнями та неможливістю здійснювати господарську діяльність на територіях ведення активних бойових дій в місті Костянтинівка через військову агресію з боку російської федерації. Крім того, заявник акцентував увагу суду на тому, що в умовах перебування ТОВ “КЗМО” та його майна на території активних бойових дій, арбітражний керуючий позбавлений можливості належним чином провести інвентаризацію його майна, здійснити формування ліквідаційної маси боржника, а також здійснити продаж майна банкрута з дотриманням вимог Кодексу України з процедур банкрутства, а тому у даному випадку провадження у справі про банкрутство боржника не здатне достягнути мети, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства - задоволення вимог кредитора. Так, уповноважена особа засновників ТОВ “КЗМО” ОСОБА_1 наполягав на тому, що з травня 2025 року по жовтень 2025 року (тобто фактично пів року) ліквідатором не виконано обов`язку з прийняття у своє відання майна боржника та забезпечення його збереження, що очевидно свідчить про неможливість здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, які перебувають на території ведення бойових дій. Зауважив, що одним із нормативних актів, що зазнав змін у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в умовах правового режиму воєнного стану, став КУзПБ, у який, зокрема у розділ “Прикінцеві та перехідні положення” внесені зміни, а саме тимчасові положення, які регулюють окремі правовідносини з питань банкрутства під час дії воєнного стану (пункт 1.6 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” КУзПБ).
14.11.2025 Господарським судом Донецької області прийнято оскаржувану ухвалу.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
У частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що обґрунтовуючи заяву про закриття провадження у цій справі уповноважена особа учасників ТОВ “КЗМО” посилалась на правові висновки сформульовані Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 15.04.2025 у справі №913/355/21 щодо застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ. Судом першої інстанції не було належним чином досліджено судові рішення (постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 та Верховного Суду від 09.04.2024 у цій справі), що призвело до помилкового висновку, що під час перегляду ухвали про відкриття провадження у справі судами в повній мірі надано оцінку доводам боржника щодо можливості застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ. Суд першої інстанції, вирішуючи питання відкриття провадження у справі про банкрутство, взагалі не оцінював можливість застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розділ "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ було доповнено пунктом 1-6 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань провадження та застосування процедур банкрутства у період дії воєнного стану" №3249-IX від 13.07.2023, що набрав чинності з 29.07.2023.
Цим пунктом, зокрема, установлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, якщо боржник до проведення підготовчого засідання доведе господарському суду, що він внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони або вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, у тому числі через перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.
У застосуванні наведених положень пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ cуд виходить з того, що попри набрання чинності лише з 29.07.2023 внесених в КУзПБ відповідних змін, положення цього пункту мають ретроспективну дію, поширюючись на всі передбачені цією нормою правовідносини та випадки стосовно відкриття провадження у справі про банкрутство.
Тобто норма пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ містить окреме застереження стосовно порядку та дії в часі цієї норми.
Тому заборона за пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ поширюється і на ті правовідносини та випадки, що мали місце до набрання чинності з 29.07.2023 відповідною нормою, оскільки передбачені цією нормою обставини/події (початок збройної агресії проти України, перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях відповідно до визначеного законом переліку тощо), як причини, за яких вимоги кредитора (кредиторів) не могли бути задоволені боржником, настали до моменту врегулювання цих правовідносин відповідним Законом з 29.07.2023.
Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 15.04.2025 у справі №913/355/21, на яку посилається апелянт, сформульовано правові висновки щодо застосування вищенаведених положень, в яких суд касаційної інстанції зазначив, що законодавець встановив заборону на відкриття, а відповідно і на здійснення провадження у справі про банкрутство боржника, ініційованого за заявою кредитора, у разі, зокрема, перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях.
Так, у застосуванні наведених положень КУзПБ Верховний Суд у справі №913/355/21 виснував, що попри визначення законодавцем наведених обставин як заборони саме на відкриття провадження у справі про банкрутство, між тим відповідна заборона, що логічно, поширюється і на подальше здійснення провадження у такій справі, означає, що настання обставин, передбачених наведеними приписами пункту 1.6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ (пункт 7.5), у справі про банкрутство, провадження в якій хоча і відкрито до введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, може бути розцінено у справі про банкрутство як передбачений цим Кодексом інший випадок для закриття провадження у справі про банкрутство у розумінні пункту 14 частини першої статті 90 КУзПБ.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.04.2025 у справі №913/355/21, з огляду на те, що зазначена справа не є релевантною до справи №905/291/23, оскільки у справі №913/355/21 провадження було відкрите у 2021 році, тобто до повномасштабного вторгнення рф на територію України та доповнення розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ пунктом 1-6, тоді як дана справа була відкрита ухвалою суду у 2023 році, тобто після введення на території Україні воєнного стану та набрання чинності внесених в КУзПБ відповідних змін. 
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 у даній справі відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "КЗМО" та визнано вимоги ініціюючого кредитора.
Дана ухвала була переглянута судами апеляційної та касаційної інстанції.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 09 квітня 2024 року у даній справі №905/291/23 дійшов наступних висновків:
“8.24. Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для виникнення грошового зобов`язання АТ "ОТП Банк" (ініціюючого кредитора) до боржника є укладений між ними договір про надання банківських послуг №CR 21-970/28-2 від 17.02.2022. Заявлені до боржника вимоги включають в себе суму наданого та неповернутого своєчасно у межах вказаного договору кредиту - овердрафту, а також суму нарахованих процентів за користування таким кредитом.
8.25. На момент подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "КЗМО" мало безспірне прострочене у виконанні грошове зобов`язання з повернення отриманого кредиту - овердрафту у розмірі 39 156 586,43 грн.
8.26. Боржником не оспорено факту укладання договору чи отримання коштів у режимі овердрафту та не надано інших (не врахованих у розрахунку ініціюючого кредитора) доказів повернення таких коштів чи припинення відповідних грошових зобов`язань у інший спосіб.
8.27. У питанні наявності чи відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "КЗМО" відповідно до пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ судом апеляційної інстанції встановлено наступне:
- місцезнаходженням юридичної особи боржника та його єдиного майнового комплексу є м. Костянтинівка Донецької області, однак у даному випадку не йдеться про перебування майна (єдиного майнового комплексу) боржника на окупованій території, оскільки м. Костянтинівка Донецької області контролюється урядом України;
- АТ "Таскомбанк" 08.12.2022 було звернуто стягнення шляхом набуття права власності на 6 позицій об`єктів нерухомого майна (у тому числі - адміністративні і виробничі об`єкти) та на 300 об`єктів 09.12.2023 рухомого майна за договорами застави № 15712 від 3.06.2017 (зокрема виробниче обладнання);
- набуття АТ "Таскомбанк" права власності на вказане майно відбулося не тільки до впровадження Законом №3249-IX від 13.07.2023 відповідної заборони, але й до проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство ТОВ "КЗМО", що спростовує твердження боржника стосовно місцезнаходження цілісного майнового комплексу у тому розумінні, що такий комплекс є власністю боржника або що невизначені залишки належного йому майна у м. Костянтинівка Донецької області підпадають під визначення майнового комплексу за статтею 191 Цивільного кодексу України та статтею 66 Господарського кодексу України;
- відносно неможливості виконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором через збройну агресію проти України судами враховано, що 20.04.2023, 22.04.2023 та 26.04.2023 боржником здійснювалося погашення частини грошових зобов`язань перед АТ "ОТП Банк", а 04.05.2023 та 29.05.2023 боржник погасив грошові зобов`язання перед попереднім ініціюючим кредитором - ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс".
8.28. З наведеного слідує, що за наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями, наданими представником боржника до проведення підготовчого засідання, як це передбачено в пункті 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, боржником не доведено наявності у його власності єдиного майнового комплексу, який перебуває на окупованій території, та неможливості виконання своїх грошових зобов`язань перед ініціюючим кредитором саме внаслідок збройної агресії проти України.
8.29. Посилання скаржника на те, що місцевим господарським судом було застосовано формальний підхід до строків проведення підготовчого засідання та не враховано відповідні висновки Верховного Суду з цього питання, відхиляються колегією суддів,
8.54. Колегія суддів відхиляє як неспроможні аргументи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду про відкриття провадження у даній справі про банкрутство ТОВ "КЗМО", дійшов помилкових висновків про відсутність відзиву та заперечень боржника на момент підготовчого засідання та не здійснив дослідження обставин справи щодо підстав застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ.
Твердження скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив обставини справи на предмет наявності чи відсутності підстав застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ спростовуються змістом оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду, мотивувальна частина якої містить посилання на відповідні обставини та докази, що були враховані судом.
8.58. Скаржником не спростовані встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Заперечення з цього приводу, викладені у касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди боржника з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи та стосуються переоцінки наданих сторонами доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, встановлених статтею 300 ГПК України.
8.65. Зважаючи на встановлені у цій справі обставини, які не спростовані скаржником, а саме:
- не надання боржником до проведення підготовчого засідання доказів на підтвердження існування обставин, які б перешкоджали відкриттю провадження у справі про його банкрутство;
- відсутності у власності боржника єдиного цілісного майнового комплексу, розташованого на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії (тобто у м. Костянтинівка Донецької області, з огляду на звернення стягнення АТ "Таскомбанк" шляхом набуття права власності на нерухоме майно боржника (у тому числі адміністративні і виробничі об`єкти) та на об`єкти рухомого майна (зокрема виробниче обладнання);
- здійснення боржником у квітні-травні 2023 року часткового погашення зобов`язань перед кредиторами, зокрема перед АТ "ОТП Банк" (ініціюючий кредитор);
- не доведення обставин неможливості виконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором саме (виключно) через збройну агресію проти України,
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність умов для застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ.”
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою.
Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.
Обов`язок держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", пп. 51 і 52).
Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження апелянта про те, що під час перегляду ухвали про відкриття провадження у справі судами не надано оцінку доводам боржника щодо можливості застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ. 
В подальшому, ухвала суду про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “КЗМО” від 17.10.2023 була також оскаржена кредитором ФОП Шелудченко Г.Г., який заявив такі аргументи, зокрема:
- судом першої інстанції під час відкриття провадження у справі та судом апеляційної інстанції під час первинного перегляду ухвали суду не враховано, що суд першої інстанції був зобов`язаний самостійно перевірити наявність законодавчих обмежень/заборон на відкриття провадження у справі;
- висновки та мотиви суду першої інстанцій, всупереч встановленому обов`язку, в оскаржуваному судовому рішенні сформульовані без застосування норм закону, які підлягають пріоритетному застосуванню з огляду на обставини, що були достовірно відомі суду першої інстанції та мали місце щодо боржника у зв`язку з господарськими правовідносинами, що виникли у нього з кредитором за договором про надання банківських послуг №CR 21-970/28-2, заборгованість за яким стала підставою для звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі про банкрутство;
- провадження у справі про банкрутство боржника, який перебуває на території ведення бойових дій, не здатне досягнути визначеної цим Кодексом мети щодо задоволення вимог кредиторів;
- в умовах перебування майна боржника на територіях ведення бойових дій ані розпорядник майна, ані ліквідатор не може належним чином провести інвентаризацію його майна, за результатом якої визначити його вартість. Неможливість визначення вартості активів боржника позбавляє арбітражного керуючого можливості здійснити аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, оскільки для цього необхідно встановити розмір активів боржника. Неможливість провести інвентаризацію позбавляє можливості здійснити формування ліквідаційної маси боржника та його продаж з дотриманням вимог КУзПБ.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Шелудченка Геннадія Геннадійовича на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 року у справі №905/291/23.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що доводи апеляційної скарги ФОП Шелудченка Г.Г. не містять інших доводів, аніж доводи, які були зазначені в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Костянтинівський завод металургійного обладнання", які були розглянуті та оцінені судами апеляційної та касаційної інстанції. Наведені у скарзі ФОП Шелудченком Г.Г. аргументи фактично зводяться до тих самих обставин, зазначених у апеляційній скарзі боржника, та лише сформульовані іншими словами. При цьому, господарськими судами апеляційної та касаційної інстанцій розглянуті та спростовані такі доводи. У постановах апеляційного та касаційного господарських судів наведені висновки про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство відповідно до положень абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2025 ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі №905/291/23 залишено без змін.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, представник уповноваженої особи засновників ТОВ “КЗМО” знову посилається на обставини, що стали підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство і фактично просить суд надати їм переоцінку, що буде відмінною від позиції Верховного Суду та обгрунтовано відхилив доводи заявника в означеній частині. 
Стосовно доводів апелянта про те, що в умовах перебування ТОВ “КЗМО” та його майна на території активних бойових дій, арбітражний керуючий позбавлений можливості належним чином провести інвентаризацію його майна, здійснити формування ліквідаційної маси боржника, а також здійснити продаж майна банкрута з дотриманням вимог Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів зазначає наступне.
Ліквідаційна процедура у даній справі відкрита поставою Господарського суду Донецької області від 05.05.2025, яка залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.09.2025.
Ухвалюючи рішення про визнання ТОВ “КЗМО” банкрутом судом було, зокрема, досліджено питання наявних у товариства активів, а саме зазначено про земельні ділянки та об`єкти нерухомого майна у місті Костянтинівка (дотепер є територією активних бойових дій), зареєстровані транспортні засоби (були оголошені у розшук на підставі ухвали суду), досліджено наявну дебіторську заборгованість товариства.
Крім того, судом було зазначено про те, що з огляду на безпекову ситуацію у місті Костянтинівка, розпорядником майна Козирицьким А.С. було проведено інвентаризацію майна боржника на підставі наданих відповідей органів /служб /центрів /комісій /агентств /інспекцій України /витягів, листів керівника ТОВ “КЗМО”, та за відсутності документів бухгалтерського обліку та доступу до електронних баз даних у зв`язку з їх ненадання керівником ТОВ “КЗМО”.
Тобто, як правильно зазначено судом першої інстанції, судом вже було зазначено про наявність у боржника інших активів за рахунок яких можливо здійснити хоча б часткове погашення кредиторських вимог, що також певною мірою свідчить про досягнення легітимної мети в ліквідаційній процедурі.
Крім того, в провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа №905/291/23 (910/2236/23) за позовом ТОВ “КЗМО” до АТ “Таскомбанк” про стягнення грошової суми, потенційне задоволення якої також сприятиме наповненню ліквідаційної маси.
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що закриття провадження у справі про банкрутство через п`ять місяців після введення ліквідаційної процедури є недоцільним та вочевидь порушуватиме законні очікування та інтереси кредиторів.
Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про невиконання ліквідатором Козирицьким А.С. обов`язку з прийняття до свого відання майна боржника та забезпечення його збереження безпосередньо у місті Костянтинівка, з огляду на те, що чинними законодавчими положеннями передбачено певну сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури. 
Відповідно до ч.6 ст.61 КЗпПБ дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).
Принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора полягає в тому, що кредитор повинен обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №904/4863/13).
Клопотання про відсторонення арбітражного керуючого має бути обґрунтованим та вмотивованим. У ньому, зокрема, може надаватися оцінка професійним якостям арбітражного керуючого, його компетентності, доброчесності при виконанні повноважень арбітражного керуючого та інше. 
За таких обставин, як правильно зазначено судом першої інстанції, учасники справи мають процесуальну можливість звернення до суду зі скаргою на бездіяльність ліквідатора у випадку їх обґрунтованої незгоди з обсягом проведеної арбітражним керуючим роботи. 
Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Донецької області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Донецької області від 14.11.2025 у справі №905/291/23 без змін як такої, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, судовий збір за подання апеляційної скарги, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу уповноваженої особи засновників Товариства з обмеженою відповідальністю “Костянтинівський завод металургійного обладнання” Рожкова Євгена Васильовича залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.11.2025 у справі №905/291/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.  

Повна постанова складена 26.12.2025.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна 

Суддя П.В. Тихий