Справа № 629/8538/25
Номер провадження 2/629/288/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судових засідань -Хворостинка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності на земельні ділянки,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 вказаний житловий будинок належав на підставі договору дарування, посвідченого  Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області, 16 травня 1995 року, за реєстром №2-1822. Спадкоємцем майна померлої є позивачка, згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу 28.05.2024 року. Спадщину після смерті ОСОБА_2 вона прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Курявської О.О., на підставі чого було заведено спадкову справу. Зазначила, що на теперішній час вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки. 24.10.2025 року приватним нотаріусом їй було видано свідоцтво про спадщину на житловий будинок.  Маючи на меті упорядкувати документацію на земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку та ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 вона надала нотаріусу державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім`я колишнього власника житлового будинку ОСОБА_3 для переоформлення на її ім`я. Зазначила, що ОСОБА_3 була попереднім власником вказаного житлового будинку, у 1995 році вона подарувала вказаний житловий будинок ОСОБА_2 , та не будучи власником житлового будинку ОСОБА_3 у 2004 році звернулась до Госпрозрахункового виробничого бюро при Лозівському міському відділі земельних ресурсів, на підставі чого отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР № 082347, виданий 26.11.2004 року Лозівською міською радою Харківської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №471, який підтверджує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6311000000:06:014:0011, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР №082348, виданий 26.11.2004 року Лозівською міською радою Харківської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №472, який підтверджує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,0370 кадастровий номер 6311000000:06:014:0012, надану для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що нотаріус їй роз`яснила, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельні ділянки, на яких розміщений будинок, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, фактично після укладання посвідчення договору дарування житлового будинку, право на приватизацію та фактичне користування земельними ділянками, наданими для обслуговування вказаного житлового будинку перейшло до ОСОБА_2 , а після оформлення спадщини, в установленому законом порядку, до неї, як спадкоємця за заповітом. Таким чином, вона набула право власності на вказані земельні ділянки, на яких розташовано належний їй житловий будинок та які необхідні для його обслуговування. Крім того зазначила, що вона є власником будинку, який розташований на спірних земельних ділянках, які мають цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, відповідно, при цьому житловому будинку, що в сукупності утворює цілісний об?єкт нерухомості. Можливість укладення окремого договору між нею, як новим власником житлового будинку і ОСОБА_3 щодо переходу права власності на земельні ділянки втрачена, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її донька ОСОБА_2 спадщину після неї не приймала, оскільки отримала в дар житловий будинок разом з земельною ділянкою. Даний факт підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24.10.2025. Враховуючи викладене, просила визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив прийняти рішення за наявними в матеріалах справи документами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 16.05.1995 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору, посвідченого державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області (а.с.13).
З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2025 року посвідченого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Курявською О.О. вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,20 кв.м., житловою площею 29,90 кв.м. (а.с.9).
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
З копії державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХР №082347 та серії ХР№082348 вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення XVII сесії XXIV скликання Лозівської міської ради №711 від 30.03.2004 року належить земельна ділянка площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0370 га, для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-22).
Згідно копій свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 25.03.2014 року та серії НОМЕР_2 від 30.07.2024 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14-15).
Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилась (а.с.16).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами.
Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
З урахуванням встановлених судом обставин справи, оцінивши досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12,81,247,263-265 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_3 , право власності на:
- земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 6311000000:06:014:0011, вид цільового призначення: надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку, площею 0,037 га, кадастровий номер 6311000000:06:014:0012, вид цільового призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя        С. А. Мицик