П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9971/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року, прийняте у складі суду судді Марина П.П. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,- 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці, в якому просило суд:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.12.2023 р. № UA204000/2023/000263;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.12.2023 р. № UA204000/2023/000263. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 р.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Рівненська митниця звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, тому просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтувались на тому на тому, що подані позивачем до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо фактично сплаченої ціни. Враховуючи викладене, апелянт вказував, що Рівненська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу Рівненської митниці задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД».
Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» задоволено частково. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2025 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд виходив з того, що ключовим для розв`язання спору у цій справі є питання перевірки відповідності рішень відповідача означеним вище вимогам законодавства у контексті з`ясування, чи мав митний орган обґрунтовані підстави вважати, що позивач подав неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, а також чи було правомірним коригування митної вартості ввезеного товару за резервним методом. За висновками суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції, здійснюючи перевірку правомірності індивідуальних актів, обмежився аналізом лише питання наявності або відсутності документів, поданих безпосередньо під час митного оформлення товару, і фактично не надавав оцінки тим документам, які були подані декларантом у порядку, передбаченому частинами сьомою – десятою статті 55 МК України. Крім того, Верховний Суд зауважив, що суд апеляційної інстанції у цій справі не надав належної оцінки доводам позивача та висновкам суду першої інстанції щодо недотримання митним органом послідовності застосування методів визначення митної вартості товарів.
В подальшому, Рівненською митницею було подано до суду додаткові пояснення, в яких апелянт не погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає що оскаржуване рішення не базується на нормах матеріального права, винесено з порушенням норм процесуального права в частині повноти та об`єктивності оцінки доказів. 
Апелянт зазначає, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, зокрема, у випадку неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України. Апелянт вказує, що наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для витребування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» та Dongguan Designhome Furniture IMP and EXP Co. Ltd укладено контракт № DD23-0823 від 8 серпня 2023 року. Згідно з умовами контракту, Замовник розробляє ескізи меблів, формує заявки на виробництво, надає право використання торгової марки та доручає Виробнику виготовити меблі або організувати їх виробництво, а також здійснює оплату готової продукції. Виробник, у свою чергу, забезпечує виготовлення меблів самостійно або через третіх осіб, здійснює експортно-імпортні формальності та може залучати інших суб`єктів для митного оформлення. Вартість контракту становить 500 000 доларів США (пункт 3.1). Умови оплати, ціна та кількість товару визначаються у комерційних інвойсах або додатках (специфікаціях).
За комерційним інвойсом № DHF230910001 від 18 жовтня 2023 року умови поставки — FOB Shenzhen (Китай), строк поставки — до 30 січня 2024 року, з оплатою 100% передоплати до оформлення митної декларації.
На виконання контракту на митну територію України імпортовано меблі з металевим каркасом — столи BUTTERFLY CERAMIC у розібраному вигляді, що підтверджується зазначеним інвойсом.
Для митного оформлення 28 грудня 2023 року декларантом ТОВ «ЛАМАРІН» подано митну декларацію № 23UA204150000845U2 із комплектом документів, а саме: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № DHF230910001 від 18 жовтня 2023 року, коносамент (Bill of lading) № ZHWE23090280 від 21 жовтня 2023 року, накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 46712 від 14 грудня 2023 року, банківський платіжний документ, що стосується товару, від 25 вересня 2023 року, банківський платіжний документ, що стосується товару, від 24 жовтня 2023 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4524109 від 30 листопада 2023 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4524110 від 30 листопада 2023 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних із ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № DD23-0823 від 8 вересня 2023 року, договір про надання послуг митного брокера № LA-275/20 від 28 січня 2020 року, додаткова угода № 1 від 16 листопада 2020 року до договору про надання послуг митного брокера № LA-275/20 від 28 січня 2020 року, заявка на транспортно-експедиторське обслуговування від 30 листопада 2023 року № 1 та від 4 грудня 2023 року № 1 до договору від 30 листопада 2023 року № 30112023-02, копія митної декларації країни транзиту № 23PL322080NS6BFIX0 від 1 грудня 2023 року, копія митної декларації країни транзиту № 23PL322080NS6BFJ71 від 1 грудня 2023 року.
Позивач визначив митну вартість за основним методом — за ціною договору.
Під час контролю правильності визначення митної вартості Митниця встановила розбіжності між поданими документами, а саме:
- відповідно до комерційного інвойсу від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001 умови оплати передбачають 100% передоплату до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями від 25 вересня 2023 року на суму 59 079,50 доларів США та від 24 жовтня 2023 року на суму 8 347,25 доларів США. Однак друга сторінка платіжного доручення від 25 вересня 2023 року, де в графі 70 зазначено деталі платежу, не надана;
- згідно з пунктом 4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, від 8 вересня 2023 року № DD23-0823, сторони погодили можливість здійснення передоплати (авансу) за товар відповідно до проформи-інвойсу на поставку товару. Умови та розмір передоплати для кожної поставки визначаються у відповідній проформі-інвойсі. Оскільки платіж від 25 вересня 2023 року було здійснено раніше, ніж оформлено комерційний інвойс від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001, рахунки-проформи до митного органу не надані;
- у рахунках-фактурах на перевезення від 30 листопада 2023 року № LS-4524109 та № LS-4524110 зазначено договір на перевезення від 27 липня 2017 року № 2707/17, який вказаний у графі 44 митної декларації, однак до митного оформлення не поданий;
- у заявках на транспортно-експедиторське обслуговування від 30 листопада 2023 року № 1 та від 4 грудня 2023 року № 1 до договору від 30 листопада 2023 року № 30112023-02 зазначені умови поставки CIF, що суперечить даним комерційного інвойсу від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001, у якому зазначено умови FOB Shenzhen;
- вага вантажу за заявками на транспортно-експедиторське обслуговування від 30 листопада 2023 року № 1 та від 4 грудня 2023 року № 1 до договору від 30 листопада 2023 року № 30112023-02 становить 16 167 кг, що не відповідає вазі, зазначеній у митній декларації та комерційному інвойсі від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001;
- у графі 44 митної декларації під кодом документів « 9610 — копія митної декларації країни відправлення» зазначені номери від 1 грудня 2023 року № 23PL322080NS6BFIX0 та № 23PL322080NS6BFJ71, проте долучені супровідні документи T1 від 1 грудня 2023 року № 23PL322080NS6BFIX0 та № 23PL322080NS6BFJ71, які є митними деклараціями країни транзиту — Польща.
У зв`язку з цим Митниця повідомила декларанта про необхідність подати протягом 10 календарних днів додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;
банківський платіжний документ від 25 вересня 2023 року;
рахунок-проформу, на підставі якої здійснено платіж від 25 вересня 2023 року;
договір про перевезення від 27 липня 2017 року № 2707/17;
договір про перевезення від 30 листопада 2023 року № 30112023-02;
відповідно до пункту 5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу від 8 вересня 2023 року № DD23-0823 — пакувальний лист;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
копії митних декларацій країни відправлення.
Також декларанту надано консультацію щодо рівня вартості товарів, якою володіє Митниця, і яку, за необхідності, можна застосувати до імпортованих товарів.
Декларант листами від 28 грудня 2023 року № 28/12-23-1 та від 29 грудня 2023 року № 29/12-23-1 повідомив, що можливості надати додаткові документи немає, та просив прийняти рішення без урахування строків, передбачених частиною третьою статті 53 МК України.
Митницею було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 грудня 2023 року № UA204000/2023/000263, а також рішення про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2023 року № UA204000/2023/000187/2.
У графі 33 оскаржуваного рішення, у розділі «Обставини прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», зазначено:
Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:
1) декларантом не подано додаткових документів, витребуваних Митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, а також відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, де передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право переконуватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що узгоджується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року.
2) подані до митного оформлення документи містять неточності: 
– відповідно до комерційного інвойсу від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001 умови оплати: 100% передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті; можлива оплата частинами, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями від 25 вересня 2023 року на суму 59 079,50 доларів США та від 24 жовтня 2023 року на суму 8 347,25 доларів США. Однак друга сторінка платіжного доручення від 25 вересня 2023 року, де в графі 70 зазначаються деталі платежу, не надана; 
– згідно з пунктом 4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, від 8 вересня 2023 року № DD23-0823, сторони погодили можливість передоплати (авансу) за товар згідно з проформою-інвойсом на поставку товару. Умови оплати передоплати (авансу) і розмір передоплати (авансу) для кожної поставки товару вказуються у проформі-інвойсі. Оскільки платіж від 25 вересня 2023 року передував комерційному інвойсу від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001, рахунки-проформи не надані;
– у рахунках-фактурах на перевезення від 30 листопада 2023 року № LS-4524109 та № LS-4524110 зазначено договір на перевезення від 27 липня 2017 року № 2707/17, який указаний у графі 44 МД, однак до митного оформлення не наданий;
– у заявках на транспортно-експедиторське обслуговування від 30 листопада 2023 року № 1 та від 4 грудня 2023 року № 1 до договору від 30 листопада 2023 року № 30112023-02 зазначені умови поставки CIF, що суперечить даним комерційного інвойсу від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001 (умови FOB Shenzhen); 
– вага вантажу за заявками на транспортно-експедиторське обслуговування від 30 листопада 2023 року № 1 та від 4 грудня 2023 року № 1 до договору від 30 листопада 2023 року № 30112023-02 становить 16 167 кг, що суперечить вазі, зазначеній у МД та комерційному інвойсі від 18 жовтня 2023 року № DHF230910001;
– у графі 44 митної декларації під кодами документів « 9610 — копія митної декларації країни відправлення» зазначено номери від 1 грудня 2023 року № 23PL322080NS6BFIX0 та № 23PL322080NS6BFJ71, проте приєднані супровідні документи T1 від 1 грудня 2023 року № 23PL322080NS6BFIX0 та № 23PL322080NS6BFJ71, що є митними деклараціями країни транзиту — Польща.
Вказане свідчить про наявність ризиків подання до митного оформлення неправдивих відомостей щодо умов придбання товару та невключення до митної вартості всіх належних складових з огляду на транспортування власними силами покупця. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями від 30 жовтня 2023 року № 23UA209170089177U7 та від 4 жовтня 2023 року № 23UA209170080624U0, на рівні 4,01 долара США/кг. 
Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана Митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком:
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
банківський платіжний документ від 25 вересня 2023 року;
рахунок-проформу, на підставі якої здійснено платіж від 25 вересня 2023 року;
договір про перевезення від 27 липня 2017 року № 2707/17;
договір про перевезення від 30 листопада 2023 року № 30112023-02;
відповідно до пункту 5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, від 8 вересня 2023 року № DD23-0823 — пакувальний лист;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
копії митних декларацій країни відправлення.
Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 30 жовтня 2023 року № 23UA209170089177U7 та від 4 жовтня 2023 року № 23UA209170080624U0, на рівні 4,01 долара США/кг. Числове значення митної вартості у валюті рахунку становить 114 077,28 доларів США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення становить 4 291 518,90 грн (4,01 дол./кг Ч 28 448,2 кг Ч 37,6194 грн/дол.).
Випуск у вільний обіг товарів здійснено за митною декларацією від 29 грудня 2023 року № 23UA204150000888U8. Сума додатково нарахованих митних платежів унаслідок коригування митної вартості товару становила 315 702,38 грн.
15 лютого 2024 року Позивач звернувся до Рівненської митниці зі зверненням (вхідний митниці від 16 лютого 2024 року № 1658/13-15) про прийняття та розгляд додаткових документів щодо підтвердження ціни товару відповідно до частин сьомої та восьмої статті 55 МК України, а також про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2023 року № UA204000/2023/000187/2.
До звернення ТОВ «Мебельтрейд» були надані додаткові документи:
банківський платіжний документ від 25 вересня 2023 року з другою сторінкою, де в графі 70 зазначено деталі платежу;
проформа-інвойс від 12 вересня 2023 року № DHF230910001, на підставі якої здійснено платіж від 25 вересня 2023 року;
договір про перевезення від 27 липня 2017 року № 2707/17;
копії митних декларацій країни відправлення № 531620230162299925 та № 531620230162299340;
договір про перевезення від 30 листопада 2023 року № 30112023-02;
відповідно до пункту 5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, від 8 вересня 2023 року № DD23-0823, — пакувальний лист;
прайс-лист виробника товару;
комерційна пропозиція, чинна з 5 вересня 2023 року до 18 жовтня 2023 року;
рахунки на оплату від 19 грудня 2023 року № 1621 та № 1625;
додаткова угода № 1 від 16 листопада 2020 року до договору від 27 липня 2017 року № 2707/17.
22 лютого 2024 року Рівненська митниця за результатами розгляду звернення Позивача з додатковими доказами, прийняла рішення № 7.13-1/15/13-15/1238 про відсутність підстав для скасування або перегляду рішення про коригування митної вартості від 29 грудня 2023 року № UA204000/2023/000187/2.
У зазначеному листі митниця навела перелік отриманих документів (банківський платіжний документ від 25 вересня 2023 року, проформа-інвойс від 12 вересня 2023 року № DHF23091001, договори від 27 липня 2017 року № 2707/17 та від 30 листопада 2023 року № 30112023-02, копії митних декларацій країни відправлення від 17 жовтня 2023 року № 531620230162299925 та № 531620230162299340, прайс-лист виробника від 1 вересня 2023 року, комерційну пропозицію від 5 вересня 2023 року, рахунки на оплату від 19 грудня 2023 року № 1621 та № 1625, а також додаткову угоду від 20 травня 2021 року до договору від 27 липня 2017 року № 2707/17).
При цьому Митниця зазначила, що:
1. надані платіжні документи від 25 вересня 2023 року (б/н) та від 24 жовтня 2023 року (б/н), подані до митного оформлення за митною декларацією від 28 грудня 2023 року №23UA204150000845U2, містять у графі 70 реквізити проформи інвойсу від 12 вересня 2023 року №DHF23091001. При цьому загальна сума здійсненої оплати не відповідає загальній вартості партії товару, зазначеній у цій проформі;
2. проформа інвойс від 12 вересня 2023 року №DHF23091001 містить перелік товарів, що підлягають оплаті відповідно до пункту 4.2 контракту від 8 вересня 2023 року №DD23 0823. Водночас пункт 1.4 контракту передбачає, що найменування, кількість, ціна товару та загальна вартість кожної поставки визначаються у комерційному інвойсі та/або додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною контракту. Оскільки комерційний інвойс датований 18 жовтня 2023 року №DHF230910001, до звернення не було надано додатка (специфікації), який би узгоджував дані, наведені у проформі. Також митниця встановила розбіжності у відомостях щодо окремих артикулів і кількості товарів між проформою та комерційним інвойсом;
3. рахунки-фактури від 30 листопада 2023 року №LS4524109 і №LS4524110 містять реквізити договору від 27 липня 2017 року №2707/17. Відповідно до пунктів 1.3 та 3.1.10 цього договору клієнт має надавати експедитору заявки на кожне перевезення, однак такі заявки до звернення не подано;
4. згідно з пунктом 4.1.3 договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 27 липня 2017 року №2707/17 клієнт має сплатити послуги протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку. Банківські документи, що підтверджують оплату рахунків від 30 листопада 2023 року №LS4524109 та №LS4524110, не надано;
5. пункт 2.6 договору транспортного експедирування від 30 листопада 2023 року №30112023-02 визначає, що конкретні умови перевезення узгоджуються у заявках, які є його невід`ємною частиною. До митної декларації декларант надав заявки від 30 листопада 2023 року №1 та від 4 грудня 2023 року №1, у яких зазначено порт відправлення Yantian (Китай), що відповідає даним коносамента від 21 жовтня 2023 року №ZHWE23090280. При цьому в комерційному інвойсі від 18 жовтня 2023 року №DHF230910001 умови поставки визначено як FOB Shenzhen;
6. рахунки на оплату від 19 грудня 2023 року №1625 та №1621 містять реквізити договору транспортного експедирування від 30 листопада 2023 року №30112023-02, однак дані щодо найменування та вартості послуг у цих рахунках не узгоджуються з інформацією у заявках від 30 листопада 2023 року №1 та від 4 грудня 2023 року №1.
7. згідно з рахунком на оплату від 19 грудня 2023 року №1621 здійснено страхування вантажу, проте страховий поліс до звернення не подано, що суперечить вимогам частини другої статті 53 МК України.
8. відповідно до пункту 4.4 договору транспортного експедирування від 30 листопада 2023 року №30112023-02 клієнт має оплатити рахунки експедитора протягом п`яти банківських днів з дати отримання рахунку. Банківські документи, що підтверджують оплату рахунків від 19 грудня 2023 року №1625 та №1621, не долучено.
9.коносамент від 21 жовтня 2023 року №ZHWE23090280 і заявки на перевезення визначають порт прибуття Gdansk (Польща). Водночас, за залізничною накладною від 14 грудня 2023 року №46712 товар транспортувався маршрутом Славкув–Хрубешув–Ізов–Клевань, але транспортних документів за всім маршрутом до митного кордону України не подано, що створює ризик незаявлення повних відомостей про всі складові митної вартості.
10. митні декларації країни відправлення від 17 жовтня 2023 року №531620230162299340 та №531620230162299925 за своїми числовими даними відповідають комерційному інвойсу, проте їхня дата оформлення передує даті комерційного інвойсу. Крім того, через відсутність перекладу цих декларацій неможливо однозначно зіставити їх з документами, поданими до МД.
11. подані прайс-лист від 1 вересня 2023 року (б/н) і комерційна пропозиція від 5 вересня 2023 року (б/н) стосуються лише товарів, зазначених у комерційному інвойсі від 18 жовтня 2023 року №DHF230910001. Їхнє існування, на думку митного органу, суперечить пункту 1.1 контракту від 8 вересня 2023 року №DD23 0823.
Таким чином, Митниця підтвердила правомірність визначення митної вартості товару за другорядним методом (замість першого методу — за ціною договору).
Вважаючи, що рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2023 року № UA204000/2023/000187/2 та картка відмови № UA204000/2023/000263 від 29 грудня 2023 року є протиправними, Позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у відповідності до ч.8, 9 ст. 55 МК України були подані до митного органу документи які підтверджують митну вартість імпортованого товару, разом з чим, відповідачем безпідставно їх не прийнято до уваги та виявлені недоліки викладені митним органом у листі від 22.02.2024 року №7.13– 1/15/13– 15/1238 взагалі не стосуються митної вартості товару, тому за результатами їх розгляду митний орган зобов`язаний був у відповідності до приписів ч. 9 ст. 55 МК України прийняти письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовувати рішення про коригування заявленої митної вартості.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі – МК України).
Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті. 
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. 
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.
Водночас, відповідно до статті 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18 зазначено, що подання декларантом у межах 80-ти денного строку з дня випуску товарів у вільний обіг додаткових документів, які усувають сумніви у достовірності числових значень складових митної вартості оцінюваних товарів, є підставою для скасування рішення про коригування митної вартості та визнання митної вартості, заявленої декларантом.
З урахуванням викладеного, а також враховуючи викладені у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2025 року по даній справі висновки і мотиви, які в силу вимог ч.5 ст. 353 КАС України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи, колегія суддів зазначає, що правова оцінка прийнятому відповідачем рішенню про коригування митної вартості товарів повинна бути надана з урахуванням додаткових документів щодо підтвердження ціни товару, поданих позивачем 15 лютого 2024 року відповідно до частин сьомої та восьмої статті 55 МК України.
Так, митним органом в оскаржуваному рішенні № UA204000/2023/000187/2 зазначено, серед іншого, що відповідно до комерційного інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001 умови оплати: 100% передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями від 25.09.2023 – на суму 59 079,5 дол.США та від 24.10.2023 – на суму 8347,25 дол.США. Однак 2-га сторінка платіжного доручення від 25.09.2023, де в графі 70 зазначаються деталі платежу – не надана».
15 лютого 2024 року позивачем було надано до митного органу платіжне доручення від 25.09.2023 р. з 2-гою сторінкою, де в графі 70 зазначаються деталі платежу.
При цьому митний орган за результатами наданих позивачем документів у рішенні від 22.02.2024 року №7.13– 1/15/13– 15/1238 зазначив, що наданий банківський платіжний документ від 25.09.2023 б/н та поданий до митного оформлення за митною декларацією від 28.12.2023 №23UA204150000845U2 банківський платіжний документ від 24.10.2023 б/н містять у графі 70 реквізити Проформи інвойс від 12.09.2023 №DHF23091001, при цьому, загальна сума здійсненої оплати не відповідає загальній вартості партії товару Проформи інвойс від 12.09.2023 №DHF23091001. Також митний орган зазначає, що надана Проформа інвойс від 12.09.2023 №DHF23091001 містить відомості про перелік товарів, що підлягають оплаті відповідно до умов пункту 4.2 Контракту від 08.09.2023 №DD23– 0823. Відповідно до положень пункту 1.4 Контракту від 08.09.2023 №DD23– 0823 перелік найменувань, кількість, ціна товару та загальна вартість кожної поставки вказуються у Комерційному інвойсі та/або Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною Контракту. З огляду на дату виставлення Комерційного інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001 до Звернення не надано Додатку (Специфікації), яким узгоджено найменування, кількість, ціну товарів та загальну вартість поставки, відомості про які містяться в Проформі інвойсі від 12.09.2023 №DHF23091001. За результатами співставлення відомостей Проформи інвойс від 12.09.2023 №DHF23091001 та Комерційного інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001 встановлено невідповідність у відомостях стосовно окремих артикулів товарів та їх кількості.
Разом з чим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що проформа-інвойс – це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись. Відмінність проформи-інвойсу полягає в тому, що деякі дані можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни. Наприклад, сторони можуть змінити дані щодо кількості чи моделей, типу того чи іншого товару. В свою чергу, інвойс із остаточними змінами та узгодженими даними вже формуватиме комерційний інвойс.
Згідно п.4.2. Контракту від 08.09.2023 р. №DD23– 0823 Сторони погодили можливість передоплати (авансів) за товар згідно Проформи Інвойс на поставку товару. Умови оплати передоплати (авансу) і розмір передоплати (авансу) для кожної поставки товару вказується у Проформі Інвойс на поставку товару. Оплата частинами, підтверджується банківськими платіжними дорученнями від 25.09.2023 р. – на суму 59 079,5 дол.США та від 24.10.2023 р. – на суму 8347,25 дол.США. Перелік найменувань, кількість, ціна товару та загальна вартість поставки (67426,75 дол.США) зазначена у Комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001. 
Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. 
У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. 
Крім того, платіжне доручення на підтвердження здійснення оплати за товар є доказом щодо виконання/неналежного виконання покупцем умов Контракту, а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Відтак, договірні сторони можуть відступити від визначеного договором алгоритму їх реалізації за умови відсутності заперечень з боку іншої сторони. Для цілей митного законодавства важливою є об`єктивна підтверджуваність реалізації відповідних операцій. 
Зазначена позиція узгоджуються з позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року по справі №810/2784/18.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме по собі платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, а відтак - не є підставою для сумнівів у правильності визначенні митної вартості і твердження про розбіжність у документах.
Щодо ненадання рахунків-проформ, колегія суддів зауважує, що позивач надав відповідачу Проформу-інвойс №DHF230910001 від 12.09.2023 р. разом з листом від 15 лютого 2024 року.
Відносно зазначення у заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 умов поставки CIF, що суперечить даним, наявним в комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001 (FOB Shenzhen), колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи позивач надав відповідачу пояснення, в яких зазначив, що в комерційному інвойсі від 18.10.2023р. №DHF230910001 дійсно зазначені умови поставки FOB Shenzhen, оскільки виробник товару та й сам товар із Китаю і перевезення останнього можливе тільки морським транспортом. Зважаючи, що з 24 лютого 2022 року (через російську військову агресію) захід суден в морські порти України заборонено, судно з товаром для ТОВ «Мебельтрейд» прибуло до порту Гданська в Польщі, що зазначено в коносаменті (Bill of lading) №ZHWE23090280 від 21.10.2023 р.
Відповідно до Інкотермс за терміном FOB продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. З цього моменту покупець несе усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. Даний термін може застосовуватися лише при перевезенні товару морським або внутрішнім водним транспортом.
Таким чином, за умовами поставки FOB контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит та інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
В свою чергу, в заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 зазначені умови поставки CIF, оскільки на цих умовах здійснювалося перевезення товару ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС» з Гданську, Польща до Києву, Україна.
Отже, на умовах поставки FOB здійснювалося морське перевезення від продавця (DONGGUAN DESIGNHOME FURNITURE IMP AND EXP CO LTD) з Китаю до Гданську, Польща, а далі на умовах поставки CIF наземним транспортом з Гданську, Польща до Києва, Україна.
Стосовно розбіжностей виявлених митним органом у вазі вантажу, так митний орган зазначає, що вага вантажу по заявках на транспортне- експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 – 16167 кг, що суперечить вазі, зазначеній в МД та комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001.
Суд не погоджується з такими твердженнями митного органу, оскільки в заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 р. №30112023-02 зазначена вага брутто 16167 кг і 16068 кг, що означає, що вага брутто товару в контейнері №: CIPU5179940 - 16167 кг, а вага брутто товару в контейнері №:TLLU5878269 - 16068 кг, вага товару у двох контейнерах дорівнює – 32235 кг. Такі самі дані зазначені в МД та комерційному інвойсі від 18.10.2023 р. №DHF230910001.
Митний орган зазначає, що в гр. 44 митної декларації під кодами документів 9610- копія митної декларації країни відправлення зазначені номери від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та 23PL322080NS6BFJ71, проте приєднані Супровідний документ T1 від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та Супровідний документ T1 від 01.12.2023 № 23PL322080NS6BFJ71.
Так, як вже наголошувалося судом, позивачем у відповідності до приписів ч. 8-9 ст. 55 МКУ були подані додаткові документи, серед яких: договір на перевезення від 27.07.2017 №2707/17, Проформу-інвойс №DHF230910001 від 12.09.2023 року, платіжне доручення від 25.09.2023 р. з 2-гою сторінкою, де в графі 70 зазначаються деталі платежу, експортні митні декларації № 531620230162299925 і № 531620230162299340, та пояснено, що відповідачу були подані транзитні митні декларації, оскільки на момент проведення митного оформлення продавець не надав позивачу експортні митні декларації Китаю.
Стосовно тверджень відповідача, що в рахунках-фактурах на перевезення від 30.11.2023 №LS-4524109 та №LS-4524110, зазначено договір на перевезення від 27.07.2017 №2707/17, що зазначений в гр..44 МД, однак до митного оформлення не наданий, як вже наголошувалося судом вище, позивач скористався своїм правом визначеним ч.8 та 9 ст. 55 МКУ та надав відповідачу договір на перевезення від 27.07.2017 №2707/17.
При цьому за результатами розгляду вказаних документів Рівненська митниця зазначила, що відповідно до пункту 4.1.3 Договору на транспортно–експедиційне обслуговування від 27.07.2017 №2707/17 при перевезенні товарів в режимі імпорт клієнт оплачує послуги впродовж 3 банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку. До Звернення не надано банківських платіжних документів стосовно оплати за послуги згідно Рахунків – фактур від 30.11.2023 № LS– 4524109 та від 30.11.2023 № LS– 4524110. 
Суд звертає увагу, що вказані документи не витребовувалися митним органом під час митного оформлення за митною декларацією від 28.12.2023 №23UA204150000845U2, та не обґрунтував, а ні у спірному рішенні, а ні в рішенні від 22.02.2024 року №7.13– 1/15/13– 15/1238, яким чином ненадання вказаних документів може вплинути на митну вартість товару.
Разом з чим, позивач надав до суду платіжну інструкцію №2321 від 26.12.2023 р. та платіжну інструкцію №2320 від 20.12.2023 р., що підтверджують оплату за послуги згідно Рахунків – фактур від 30.11.2023 № LS– 4524109 та від 30.11.2023 № LS– 4524110.
Стосовно твердження відповідача, що пунктом 2.6 Договору транспортного експедирування від 30.11.2023 №30112023– 02 визначено, що зміст умов і особливостей конкретного перевезення, кількість, вид та найменування вантажу, вартість транспортно–експедиторських послуг, пункти відправлення та доставки вантажу, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього Договору, сторони взаємно узгоджують в заявці, яка є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток №1 до Договору). До МД декларантом надано Заявки від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1, що є додатками до Договору транспортного експедирування від 30.11.2023 №30112023– 02, та які містять відомості про порт/станцію відправлення вантажу – Yanian, China, що кореспондується із відомостями коносаменту від 21.10.2023 №ZHWE23090280 (порт завантаження – Yantian), та відомостями про порт відправлення (Yantian) згідно копій митних декларацій країни відправлення від 17.10.2023 №531620230162299340 та №531620230162299925. При цьому, згідно Комерційного інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001 ціна товарів сформована на комерційних умовах поставки FOB Shenzhen». 
Судом встановлено, що позивач звернувся до виробника товару, з проханням надати пояснення чому відрізняється порт завантаження на що останній зазначив, що для відправлення заказу позивача в останній момент було змінено порт завантаження з Шенжень на Янтянь через відміну судна агентом. Тому у коносаменті № ZHWE23090280 від 21.10.2023 р. вказано порт Янтянь, в той час як в інвойсі №DHF230910001 від 18.10.2023р. ще залишився вказаний порт Шенжень, що в свою чергу підтверджується листом від виробника товару від 27.03.2024 р. 
Також суд вважає за необхідне зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, назва порту завантаження безпосередньо ціни товару не стосується. Тому ці відомості не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Теж саме стосується зауважень митного органу стосовно того, що рахунки на оплату від 19.12.2023 №1625 та від 19.12.2023 №1621 містять реквізити Договору транспортного експедирування від 30.11.2023 №30112023– 02. Однак, найменування та вартість послуг згідно рахунків на оплату від 19.12.2023 №1625 та від 19.12.2023 №1621 не кореспондується з аналогічними відомостями Заявок від 30.11.2023 №1, від 04.12.2023 №1, що є додатками до Договору транспортного експедирування від 30.11.2023 №30112023– 02. Сама по собі заявка на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, а є лише передумовою виконання взятих на себе експедитором зобов`язань. Також, Заявки є підтвердженням погодження сторонами вимог щодо організації перевезення товару та є доказом щодо виконання/неналежного виконання перевізником погоджених умов перевезення, а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до митної декларації.
Щодо не надання позивачем до Звернення страхового документу. Суд наголошує, що вказаний документ не витребовувся митним органом під час митного оформлення за митною декларацією від 28.12.2023 №23UA204150000845U2, вказаний недолік митним органом було виявлено під час розгляду звернення позивача в порядку ч.8-9 ст. 55 МК України. 
При цьому, позивач надав до суду Сертифікат №12 до Договору добровільного страхування вантажів №TRS25564 від 27.03.2023 р.
Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 4.4 Договору транспортного експедирування від 30.11.2023 №30112023– 02, клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку. До Звернення не долучено банківські платіжні документи, що стосуються оплати рахунків на оплату від 19.12.2023 №1625 та від 19.12.2023 №1621.
Судом дослідженні платіжні інструкції №2301 від 01.12.2023 р. та №2302 від 01.12.2023 р., що підтверджують оплату за послуги згідно Рахунків – фактур від 19.12.2023 №1625 та від 19.12.2023 №1621, при цьому митним органом не обґрунтовано у спірних рішеннях яким чином не надання вказаних документів може вплинути на митну вартість товару. 
Також відповідач зазначає, що відповідно до коносаменту від 21.10.2023 №ZHWE23090280 та Заявок від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 портом/станцією прибуття є Gdansk, Poland. Згідно наданої залізничної накладної від 14.12.2023 №46712 транспортування товарів залізничними шляхами здійснено за маршрутом Славков–Хрубешов–Ізов–Клевань. При цьому, до Звернення та до МД не надано транспортних документів за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України. Додатково наданий рахунок на оплату від 19.12.2023 №1625 містить відомості про грошовий розмір компенсації витрат за залізничне перевезення без зазначення маршруту. Як наслідок, митний орган вважає, що існує ризик незаявлення повних відомостей про усі складові митної вартості товарів, передбачених частиною десятою статті 58 МК України. 
Згідно п. 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортноекспедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарнотранспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
З аналізу наведених норм вбачається, законодавством не встановлено вичерпний перелік документів, якими можуть бути підтверджені транспортні витрати, відтак, належними доказами понесених позивачем витрат на транспортування є, крім інших, коносамент від 21.10.2023 №ZHWE23090280 та Накладна УМВС від 14.12.2023 №46712. Таким чином, позивачем в повному обсязі підтверджені витрати на транспортування та надані відповідні документи. 
Стосовно не надання перекладу митних декларацій країни відправлення від 17.10.2023 №531620230162299340 та №531620230162299925та дата оформлення копій митних декларацій країни відправлення передує укладанню комерційного документа, що в свою чергу не надає за можливе однозначно кореспондувати відомості копії митних декларацій країни відправлення від 17.10.2023 №531620230162299340 та №531620230162299925 із відомостями заявленими за МД та тих, що містяться у наданих до МД та Звернення документах.
З приводу перекладу, суд наголошує, що відповідно до ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Законодавчого визначення поняття "мова міжнародного спілкування" не існує. Так само немає чітко визначеного переліку іноземних мов, які є мовами міжнародного спілкування. Якщо керуватися звичаями ділового обороту, то до мов міжнародного спілкування відносяться мови найпоширеніші у світі та закріплені в міжнародному праві, мови, які офіційно застосовуються міжнародними організаціями - об`єднаннями держав відповідно до міжнародного права і на основі міжнародного договору. Таким чином, китайська мова, якою складені експортні декларації країни відправлення Китаю, є іноземною мовою міжнародного спілкування. Вимоги митного органу щодо перекладу цього документу не відповідають приписам ст. 254 Митного кодексу України.
Крім того, дата оформлення копій митних декларацій країни відправлення ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про дати оформлення копій митних декларацій країни відправлення не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. 
Також митний орган зазначає, що надані додатково прайс-лист від 01.09.2023 б/н та комерційна пропозиція від 05.09.2023 б/н містять виключно інформацію щодо товарів, які зазначені в Комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001. Разом з тим, існування прайс листа та комерційної пропозиції на товари, імпортовані ТОВ «Мебельтрейд», суперечить положенням пункту 1.1 Контракту від 08.09.2023 №DD23–0823».
Суд звертає увагу, що прас-лист є обов`язковим документом, який повинен надаватися підприємством під час розмитнення товару, за умови надання позивачем документів, що стосуються числових значень товару. Суд зазначає, що згідно із загальноприйнятою світовою практикою прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Для підтвердження ціни, як "дійсної вартості" товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців. Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, - не передбачено.
Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно із загальноприйнятою світовою практикою прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Разом із тим, за наявності первинних документів у позивача щодо вартості та кількості товару, прас-лист не є тим обов`язковим єдиним документом для підтвердження митної вартості товару у відповідності до ст. 53 МК України.
Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Таким чином, відповідно до положень ст. 53 МК України, а також частин сьомої та восьмої статті 55 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, при цьому надані позивачем до митного органу документ підтверджують ціну імпортованого товару та розбіжностей не містять.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 року, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Крім того, Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Водночас, копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів до суду відповідачем не надано. Окрім цього, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованих Позивачем товарів за резервним методом, Відповідач не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення Відповідачем ч. 2 ст. 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 р. та картка відмови в прийнятті митної декларації від 29.12.2023 р. № UA204000/2023/000263 є протиправними та підлягають скасуванню.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька