ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" лютого 2026 р. Справа№ 910/8859/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Андрієнка В.В.
суддів: Шапрана В.В. 
Буравльова С.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025
у справі № 910/8859/25 (суддя І.В. Алєєва)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд Груп Ко»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
про стягнення 133 822, 68 грн.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дітрейд Груп Ко» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Оператора газотранспортної системи України про стягнення 133 822, 68 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем передбаченого Договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 13.10.2023 № 4600008496 щодо вчасної оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 87 572, 35 грн, штрафу 46 250, 33 грн та заявлено відповідний позов. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 по справі № 910/8859/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд Груп Ко» пеню у розмірі 12 091, 16 грн та штраф у розмірі 46 250, 33 грн.
Не погоджуючись з указаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8859/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, а також не з`ясував обставини, що мають значення для справи в оскаржуваній відповідачем частині, а саме:
- місцевий господарський суд неправильно застосував норми частини 2 статті 231 Господарського кодексу України (далі – ГК України) до спірних правовідносин, що призвело до безпідставного стягнення штрафу у розмірі 46 250,33 грн;
- місцевий господарський суд неправильно застосував до спірних правовідносин приписи статей 530, 549, 630 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), що призвело до безпідставного стягнення пені у розмірі 12 091,16 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» у справі № 910/8859/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду міста Києва 06.10.2025 по справі № 910/8859/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.
Позивачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на обґрунтованість оскаржуваного рішення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що 13.10.2023 за результатами електронної закупівлі UA-2023-08-21-001855-a між позивачем/постачальник та відповідачем/покупець) укладено Договір № 4600008496 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів), за яким постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність покупця знаряддя (набори інструментів) (далі - товари), зазначені в Специфікації, яка наведене в Додатку 1 до цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари. (п.1.1. Договору)
Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товару, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації (п. 1.2. Договору).
Відповідно до п. 5.1. Договору, постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації, яка є Додатком 1 до цього Договору. Постачальник повідомляє покупця про дату та час поставки товару не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до дати поставки.
Пунктом 5.3. Договору передбачено, що поставка товарів здійснюється на умовах DDP «Поставка зі сплатою мита» (місце поставки згідно Специфікації), ІНКОТЕРМС (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року), з урахуванням умов п. 5.1 цього Договору.
Позивач вказує, що 29.02.2024 згідно видаткової накладної № 421 від 28.02.2024 на загальну суму 1 846 982, 40 грн, товарно – транспортною накладною № 25 від 28.02.2024 здійснив заплановану поставку товарів (позиції в Специфікації 1, 2, 3, 5, 6, 7) до міста Боярка, та передав їх уповноваженому представнику покупця. Прийняті товари, уповноваженою особою покупця були передані до складу відповідача в повному обсязі. 
Отримавши 29.02.2024 від позивача товари (позиції в Специфікації 1, 2, 3, 5, 6, 7) відповідач склав і підписав Акт невідповідності ТМЦ по кількості та/або якості № 24-054 та надіслав його позивачу, в якому зазначив, що позивач надав паспорти якості не завірені печаткою та підписом представника виробника (постачальника), а також що в комплектації наборів інструментів, позиція – 2, відсутні ряд інструментів, а відтак товари не підлягають оприбуткуванню.
11.03.2024 представник позивача прибув до відповідача та передав завірені печаткою та підписом представника постачальника паспорти якості, як вимагав відповідач у Акт невідповідності ТМЦ по кількості та/або якості, на всі поставлені 29.02.2024 товари, в тому числі і на товари передбачені позицією – 2 Специфікації до Договору в кількості шістнадцять наборів інструментів 219 одиниць в ящику артикул 911-000CR, виробництва King Tony Tools CO., LTD, країна походження – Тайвань.
Позивач враховуючи відсутність оплати за поставлені 29.02.2024 шістнадцять наборів інструментів 219 одиниць в ящику артикул 911-000CR на загальну суму 660 719, 04 грн звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив суд зобов`язати відповідача прийняти вказані набори інструментів та оплатити їх. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 № 910/11691/24 стягнуто з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ТОВ «Дітрейд Груп Ко» заборгованість у розмірі 660 719, 04 грн.
З урахуванням наведеного, враховуючи прострочення оплати відповідачем за поставлений товар, позивач звернувся до Господарського суду про стягнення з відповідача штрафних санкцій: пені у розмірі 87 572, 35 грн за період з 11.04.2024 по 10.102024 та 7 % штрафу у розмірі 46 250, 33 грн.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з положеннями статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено статтею 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пп. 6.2.2. п. 6.2 Договору, покупець має право не здійснювати оплату у разі неналежного оформлення документів, зазначених в п. 5.8. Договору (відсутність печатки (за наявності), підписів тощо).
У відповідності до п.п. 5.8.2. п. 5.8 Договору, однією з складових дати поставки товарів за цим договором є дата передачі постачальником покупцю документу про підтвердження якості товарів на кожну одиницю (або партію) товару: паспорту якості.
Судом встановлено, що при поставці позивачем 29.02.2024 товарів, вказаних у позиціях 1, 2, 3, 5, 6, 7 Специфікації до Договору, позивачем були порушені умови пп. 5.8.2. п. 5.8. Договору і надані паспорти якості на товари не завірені печаткою та підписом представника виробника (постачальника). Належним чином завірені печаткою та підписом представника постачальника паспорти якості, в тому числі і на шістнадцять наборів інструментів 219 одиниць в ящику артикул 911-000CR, виробництва King Tony Tools CO., LTD, країна походження Тайвань, представником позивача були передані представнику відповідача 11.03.2024 під час повторного приймання поставлених позивачем 29.02.2024 товарів.
Відтак, датою поставки шістнадцять наборів інструментів 219 одиниць в ящику артикул 911-000CR, виробництва King Tony Tools CO., LTD, (країна походження – Тайвань) після усунення недоліків за Актом невідповідності ТМЦ по кількості та або/якості є 11.03.2024.
Пунктом 4.2. Договору визначено, що покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 20 (двадцяти) та не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.
Відповідно до п. 7.2. Договору у разі порушення покупцем строків оплати за цим договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0, 01 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 87 572, 35 грн пені за період з 11.04.2024 по 10.10.2024.
Колегія суддів здійснивши перевірку наданого позивачем математичного розрахунку пені, погоджується з висновком місцевого господарського суду про його неточність, оскільки позивач здійснив розрахунок за умовами подвійної облікової ставки НБУ, а за умовами договору розрахунок пені здійснюється в розмірі 0, 01 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, що є меншим від подвійної облікової ставки НБУ, тому за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 12 091, 16 грн.
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 7 % штрафу у розмірі 46 250, 33 грн.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Колегія суддів здійснивши перерахунок штрафу, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що його розмір становить 46 250, 33 грн.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 12 091, 16 грн та 46 250, 33 грн штрафу за Договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 13.10.2023 № 4600008496 та відмову у решті позовних вимог. 
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 по справі № 910/8859/25 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду міста Києва 06.10.2025 по справі № 910/8859/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № № 910/8859/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко 

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов