Номер провадження: 22-ц/813/354/26 
Справа № 508/9/24
Головуючий у першій інстанції Горобець В.Л.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до Миколаївського районного суду Одеської області до ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу – ОСОБА_4 ) з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що проект monobank, який реалізується АТ «Універсал Банк», це мобільний банк в рамках якого за заявою клієнтів після перевірки їх кредитної історії відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень з можливістю, за заявою клієнта, встановлення кредитного ліміту. Починаючи з травня 2020 року відео верифікація клієнта здійснюється працівником Банку дистанційно з застосуванням Дії шеренг на точці дистанційно на селфі клієнта та спрощеної процедури через УБКІ, селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на картці кредитного ліміту надається послуга – переведення витрати у розстрочку. За рахунок зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування опубліковані на офіційному сайті АТ «Універсал Банк» та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Відповідно до Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі платіжної системи MasterCard/Visa та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно договору банківського рахунка та договору про споживчий кредит. Відповідно до Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в інтернет-мережі для отримання інформації та здійснення операцій. Умовами визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком: (І) при додаванні інформації з картки в Мобільний додаток з авторизацією за номером телефону, або (ІІ) при активації клієнтом віртуальної картки в Мобільному додатку. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операції з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. 31.10.2020 року ОСОБА_5 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.10.2020 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, в Анкеті зазначено наступне: «3. Прошу встановити кредитний ліміт на суму, визначену у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитними коштами становить до 62 днів У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1 % на місяць «6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги(утому числі мій електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками. які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (відповідно до зазначеного номеру), яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпис у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю,що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую,що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів,угод,листів,повідомлень)можуть вчинятися мною та або Банком з використанням електронного цифровогопідпису.11.Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали,відповідно до умов Договору». На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 40 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Станом на 10.02.2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів,у зв`язку з чим,на підставі положення п.п.5.17п.5Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 10.02.2022 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контактне виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18,5.19 кредит 29.05.2022 року став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами, а саме: санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення): від 1 до 30 днів штраф в розмірі 50,00 гривень; від 31 до 90 днів штраф у розмірі 100,00 гривень; від 91 до 120*(210) днів штраф, що розраховується за формулою: 100 грн+6,2% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001% річних; від 121 (210) дня до повного погашення, строк, після спливу якого формується Фінальний рахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 120 днів відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 1054та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. 
На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_6 перед AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором станом на 02.11.2023 року становить 47 160,89 гривень, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 47 160,89 гривень, заборгованість за пенею 0,00 гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 гривень. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів AT «УНІВЕРСАЛ БАНК», який на правах кредитора просить стягнути з відповідача заборгованість 47 160,89 грн. разом із сплаченим за подання позову до суду судовим збором 2 684 грн.
Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року позов задовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг в сумі 47 160 грн. 89 коп. Виіршено питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» судвого збору у розмірі 2 684 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Миколаївського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки районного суду не повною мірою відповідають дійсним обставинам справи, що підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим зауважує про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, як таку, що не узгоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, а рішення районого суду – залишити без змін. 
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Дана справа за ціною позову (47 160 грн. 89 коп) згідно зі ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом без виклику її учасників.
Як встановлено ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи позов, стягуючи з ОСОБА_2 на користь AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг в сумі 47 160 грн. 89 коп., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позову.
Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду.
Матеріалами справи встановлено наступне. 
31.10.2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_8 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.
Відповідно до вказаної анкети-заяви відповідач просив банк відкрити йому поточний рахунок у гривні зі встановленим кредитним лімітом. Крім того, підписавши анкету-заяву, відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтвердив та зобов`язався виконувати його умови. 
Також даною анкетою-заявою встановлено, що відповідач надала право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань відповідача перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений між ним та банком (а. с. 10).
З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.10.2020 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_9 , що здійснений станом на 02.11.2023 року, вбачається, що заборгованість становить 47 160 грн. 89 коп. (а. с. 8-9); 
Розглядаючи вказану справу, колегія суддів виходить з наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 84 ЦПК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина перша статті 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення договору).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частина 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку – АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Разом з тим, відносно посилань представника позивача на Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи, суд зазначає наступне.
Умовами обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15).
Крім того, Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин 31.10.2020 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (02 січня 2024 року), у зв`язку з чим неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин 31 жовтня 2020 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (02 січня 2024 року), що не надає можливість чітко ідентифікувати доданої до позову редакції, як такої, що є повністю аналогічної редакції, станом на дату, яка зазначена в анкеті-заяві 31.10.2020 року. 
У даному випадку Умови обслуговування рахунків фізичної особи, Умови і правили обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів та Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.10.2020 року шляхом підписання анкети-заяви.
Отже, за таких обставинах та відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», надані банком Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).
Разом з тим, колегія суддів оцінюючи правомірність нарахування Банком і списання сплачених відповідачкою грошових коштів у сумі: 818,87 грн. (01.05.2021 року), 1 102,69 грн. (01.06.2021 року); 1 255,59 (01.07.2021 року); 1 282,79 грн. (01.08.2021 року), 1 278,85 грн. (01.09.2021 року), 1 360,72 грн. (01.10.2021 року). 1 360,72 грн. (01.11.2021 року); 1 378,42 грн. (01.12.2021 року); 1 462,31 (01.01.2022 року); 1 493,58 (01.02.2022 року), а всього на загальну суму 11 433,62 грн. звертає увагу, що в заяві-анкеті від 31.10.2020 року, яка містить підпис відповідачки, що останньою в установленому порядку не спростовувалось, зазначено про прохання відповідачки встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку і пільговий період тривалістю 62 дні, у разі виходу за межі якого, буде нараховуватись процентна ставка 3,1 % на місяць.
Арифметично 3,1% на місяць становить 37,2% річних (3,1*12).
Саме такий розмір річної процентної ставки застосований Банком при розрахунку заборгованості, що відображено у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості.
Згідно з поданим відповідачкою ОСОБА_10 відзивом на позовну заяву до суду, остання вважає недоведеним з боку позивача факту користування нею грошовими коштами в межах встановленого Банком кредитного ліміту. 
Даний відзив датований відповідачкою 23.03.2024 року, а до суду надійшов та зареєстрований 25.03.2024 року.
Оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено наступного дня 26.03.2024 року.
Між тим прийнявши від відповідача відзив, суд не встановлював строк для можливості подання відповіді на відзив, яка незважаючи на це була подана позивачем через пошту 25.03.2024 року (в день надходження до суду самого відзиву і до проведення судового засідання і ухвалення рішення 26.03.2024 року).
Провадження у справі відкрито 09.01.2024 року за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
В даній ухвалі суд першої інстанції визначив, що строк подання відповідачем відзиву на позов встановлюється протягом 15 днів з дати вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви безпосередньо в суді першої інстанції 12.03.2024 року.
Тобто відзив на позов поданий у встановлений судом строк.
Крім того в ухвалі про відкриття провадження і розгляд справи у спрощеному провадженні судом зазанчено про право позивача подати відповідь на відзив протягом 10 днів з дати отримання ним відзиву.
Як вже зазначалось, відзив на позов датований 23.03.2024 року, а зареєстрований в суді 25.03.2024 року, в той час, як оскаржуване рішення ухвалено 26.03.2024 року.
Таким чином суд не дотримався строку, який сам встановив позивачу для можливості подання ним відповіді на відзив на позовну заяву, в той час, як позивач незважаючи на це, через пошту подав таку відповідь в день реєстрації відзиву у суді першої інстанції 25.03.2024 року – до ухвалення оскаржуваного рішення районним судом 26.03.2024 року,
Тобто у суду апеляційної інстанції в розумінні ч. 3 ст. 367 ЦПК України є підстави для врахування відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на відзив ОСОБА_1 на позовну заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» і прийняття документів, які додані до відповіді на відзив і вказані у додатках, зокрема виписку про рух коштів по рахунку відкритого у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_3 за період з 31.01.2020 року по 02.11.2023 року.
Згідно з даною випискою про рух коштів по рахунку відкритого у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_3 за період з 31.01.2020 року по 02.11.2023 року вбачається активне користування кредитнимми коштами і зокрема оплата послуг мобільного зв`язку за тим номером телефону мобільного оператора, який зазначений у заяві-анкеті, підписаню ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 ), як її власний телефонний номер для комунікації - НОМЕР_2 .
Зокрема вбачається перерахування коштів на оплату данного абонетського номеру оператора мобільного зв`язку 14.03.2021 року 200 грн., 16.03.2021 року – 100 грн., 31.03.2021 року – 150 грн., 08.04.2021 року - 100 грн.
Також вбачається оплата за продукти, зняття готівки в банкоматах, поповнення рахунку тощо.
Будь-яких заперечень з боку відповідачки, що вона не підписувала заяву-анкету і не надавала згоди на її заповнення та надіслання сторін її паспорту громадянки України від ОСОБА_1 до суду не надходило, доказів про втрату або викрадення її паспорту, а також, про неналежність їй підпису в анкеті –заяві ОСОБА_1 не надано. 
Також ОСОБА_1 не наведено заперечень і не спростовано, що кредитор направив їй в мобільному додатку повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору і необхідність погашення існуючої заборгованості, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача протягом 90 календарних днів, що передувало звернення позивача до суду з позовом. 
До відповіді на відзив позивачем додано виписку про рух коштів по рахунку відкритого у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_3 за період з 31.01.2020 року по 02.11.2023 року.
При таких обставинах остаточний висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є вірним.
Колегія суддів при цьому враховує вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, встановивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про порушення прав АТ "Універсал Банк" та обгрунтовано захистив права позивача шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої і використаної на власний розсуд кредитних коштів в тому числі з нарахованими Банком процентами за погодженої в акнеті-заяві процентною ставкою у розмірі, зазначеному у відповідному розрахунку, який не спростований відповідачем у встановленому порядку .
Тому заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 47 160, 89 грн. 
Допущені судом першої інстанції процесуальні порушення, пов`язані з недотриманням строку для подання позивачем відповіді на відзив у строк, який встановлений для позивача самим судом, не призвели до невірних висновків суду і до ухвалення судом неправильного рішення по суті заявленого позову.
Здійснений Банком розрахунок відповідачем не спростований, оскільки нараховані Банком проценти не виходять за межі розміру процентної ставки погодженої сторонами у заяві-анкеті, яка містить підпис відповідачки. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія А № 303-А; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений: 22.01.2026 року. 

Головуючий         О.М. Таварткіладзе

Судді         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова