ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2026 р. Справа № 914/2732/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Уніка” від 27 листопада 2025 року
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 17 листопада 2025 року, суддя Коссак С.М.
у справі № 914/2732/25
за позовом Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Уніка”, м. Київ
до відповідача Фізичної особи-підприємця Колеснікова Максима Валерійовича, м. Дрогобич, Львівська область
про стягнення заборгованості
встановив:
02 вересня 2025 року Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Уніка” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Колеснікова Максима Валерійовича про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 172 116,89 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 30 жовтня 2025 року у справі № 914/2732/25 позов задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 106 218,14 грн та 1494,93 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Уніка” на користь Фізичної особи-підприємця Колеснікова Максима Валерійовича витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 7 000 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 17 листопада 2025 року у справі № 914/2732/25 заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 6171,27 грн - витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні решти вимог відмовлено.
Додаткове рішення суду мотивоване положеннями п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, відповідно до якого у разі часткового задоволення позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Не погоджуючись з додатковим рішенням місцевого господарського суду, позивач – Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Уніка” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 17 листопада 2025 року у справі № 914/2732/25 та ухвалити нове, яким заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн - витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами та безпосередньо пов`язаним із розглядом справи. Крім того, додаткове рішення ґрунтується на основному рішенні, яке оскаржується в апеляційному порядку з вимогою про його скасування та повне задоволення позову. У разі задоволення апеляційної скарги на основне рішення відпадуть правові підстави для пропорційного зменшення витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі № 914/2732/25 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 17 листопада 2025 року; відповідачу надано строк (15 днів з дня отримання ухвали) на подання суду відзиву на апеляційну скаргу; справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване додаткове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, оскільки позов у справі було задоволено частково, що обумовлює пропорційний розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач зазначає, що суд обґрунтовано зменшив суму таких витрат відповідно до відсотка задоволених позовних вимог, що повністю відповідає процесуальному закону.
Заяви сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» і адвокатським бюро «Лисов2856 «ЕКВІТ» укладено договір про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 року, додаток №1 від 05.11.2024 року до договору, додаткову угоду №3 від 01.12.2023 року, додаткову угоду №4 від 07.01.2025 року. 
Відповідно до п.5.1 договору №0411-3 про надання правничої допомоги, за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар сума якого узгоджується за згодою сторін та підтверджується актами надання послуг. 
Угодою про внесення змін до додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №0411-3 від 11.04.2025 року, пункт 2 додаткової угоди №1 викладено в наступній редакції: адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у суді першої інстанції (Господарський суд Львівської області), апеляційної інстанції (Західний апеляційний господарський суд) та Верховному Суді та визначено вартість послуг.
Відповідно до п. 3 додатку №1 від 05.11.2024 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020 адвокатське Бюро «Лисов2856 «Еквіт», в інтересах клієнта, за потреби і за необхідної участі у разі виклику та/або обов`язкової явки сторін у судовій справі приймає участь у судових засіданнях, що в подальшому оплачуються клієнтом із розрахунку 1 година по кожній справі окремо, у суді будь-якої інстанції, що тарифікується за ціною 1500 грн за одну повну або не повну годину роботи по кожній справі окремо (але не більше однієї години по кожній справі окремо) за даним пунктом правової допомоги, включаючи сюди час на очікування судового засідання та час на дорогу до місця судового слухання у справі.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 року, додаток №1 від 05.11.2024 року до договору, додаткову угоду №3 від 01.12.2023 року, додаткову угоду №4 від 07.01.2025 року, акт надання послуг №155 від 02.09.2025 року на суму 7 000 грн ( надання правової допомоги та послуг згідно договору №1/20ю від 31.12.2020 року та додатку до договору від 05.11.2024 року по страховій справі) та акт надання послуг №185 від 30.10.2025 року на суму 3 000 грн (представництво інтересів у судових засіданнях в режимі відеоконференції 16.10.2025 року та 30.10.2025 року по справі №914/2732/25), ордер на надання правничої допомоги № 1329368, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Білоконь Інни Вікторівни.
Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
В силу положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
З матеріалів справи вбачається, що в підтвердження вимог ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України позивач надав акт надання послуг №155 від 02.09.2025 року на суму 7000,00 грн (надання правової допомоги та послуг згідно договору №1/20ю від 31.12.2020 року та додатку до договору від 05.11.2024 року по страховій справі) та акт надання послуг №185 від 30.10.2025 року на суму 3000,00 грн (представництво інтересів у судових засіданнях в режимі відеоконференції 16.10.2025 року та 30.10.2025 року по справі №914/2732/25), які є необхідними для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат та в якому наведено перелік наданих послуг замовнику.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 30 жовтня 2025 року у справі № 914/2732/25 позов задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 106 218,14 грн та 1494,93 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 19 січня 2026 року.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених вимог.
Оцінивши встановлені обставини справи та подані сторонами докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 6 171,27 грн - витрат на професійну правничу допомогу, визначених із дотриманням принципу пропорційності до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що скаржник в апеляційній скарзі не навів інших доводів, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення виключно в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення додаткового рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги позивача – без задоволення.
Доводи скаржника про скасування додаткового рішення суду першої інстанції є безпідставними.
Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 236, 244, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 17 листопада 2025 року у справі № 914/2732/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» – без задоволення.
Матеріали справи №914/2732/25 повернути до Господарського суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.