ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2026  	Справа №607/730/26 Провадження №3/607/827/2026	

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., розглянувши матеріали справ, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Словіта Львівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
05.01.2026 о 23 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 06.01.2026 близько 04 год. 48 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис серії ЕТ №101887 від 06.01.2026, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , стукав у вхідні двері помешкання, після чого відкрив вхідні двері квартири та зайшов у неї, у зв`язку з чим не виконав вказаний терміновий заборонний припис, а саме: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №607/730/26 (провадження №3/607/827/2026) та №607/732/26 (провадження №3/607/829/2026) щодо ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справ, що стверджується даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №849440 та серії ВАД №849470 від 06.01.2026, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 знав, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, щодо нього розглядатимуться Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 20.01.2026 о 10 год. 00 хв. та 20.01.2026 о 11 год. 00 хв., ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справ не звертався.
Також на офіційному сайті суду в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справ щодо ОСОБА_1 до розгляду, до моменту розгляду справ були зазначені дата, час та місце їх слухання.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи достеменно обізнаним про дату, час та місце розгляду справ щодо нього, не повідомивши причин своєї неявки, в судове засідання не з`явився, клопотань по відкладення розгляду справ не подавав, беручи до уваги принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважаю за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.
При прийнятті рішення про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя також враховує положення ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно з якими адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП не відносяться до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність особи наступає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 р. І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 р. І вказаного Закону психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
За змістом ч. 2 ст. 173-8 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 25 вказаного Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП доведена матеріалами справи, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД №849440 та серії ВАД №849470 від 06.01.2026, складених у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, де викладені обставини вчинення адміністративних правопорушень, які ставляться у провину ОСОБА_1 ; носіях інформації – DVD-R дисках з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції; протоколі про адміністративне затримання серії АЗ №139976 від 05.01.2026; письмовій заяві ОСОБА_2 від 05.01.2026, згідно з якою остання просить притягнути до адміністративної відповідальності її сина ОСОБА_1 , який 05.01.2026 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру; письмовій заяві ОСОБА_2 від 06.01.2026, згідно з якою остання просить притягнути до адміністративної відповідальності її сина ОСОБА_1 , який, будучи особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис серії ЕТ №101887 від 06.01.2026, не виконав вказаний терміновий заборонний припис, а саме: зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 05.01.2026, згідно з якими 05.01.2026 близько 23 год. 00 хв. її син ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 06.01.2026, згідно з якими 06.01.2026 близько 04 год. 48 хв. її син ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис серії ЕТ №101887 від 06.01.2026, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , нецензурно виражався на її адресу та погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим не виконав вказаний терміновий заборонний припис, а саме: зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи; формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 05.01.2026; терміновому заборонному приписі стосовно кривдника серії ЕТ №101887 від 06.01.2026, зі змісту якого вбачається, що у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 05.01.2026 о 23 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, працівником поліції вжито заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника, а саме: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, на строк 10 діб (з 02 год. 00 хв. 06.01.2026 до 02 год. 00 хв. 16.01.2026), копію якого було отримано ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом у вказаному документі; рапорті інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Савченка Д. від 06.01.2026, згідно з яким 05.01.2026 о 23 год. 26 хв. на спецлінію «102» надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши за вказаною адресою працівниками поліції було виявлено заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила, що її син ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. При спілкуванні з поліцейськими ОСОБА_1 поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, на законну вимогу припинити вчиняти адміністративне правопорушення не реагував, у зв`язку з чим було здійснено адміністративне затримання ОСОБА_3 з метою складення адміністративних матеріалів та припинення правопорушення; рапорті інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Середи Р. від 06.01.2026, згідно з яким 06.01.2026 о 04 год. 48 год. до працівників поліції надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши за вказаною адресою працівниками поліції було виявлено заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила, що її син ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис серії ЕТ №101887 від 06.01.2026, не виконав вказаний терміновий заборонний припис, а саме: зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи; електронних витягах з ІПНП України.
Надаючи оцінку вказаним доказам, суддя вважає їх такими, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому такі приймаються до уваги. На думку судді, зазначені докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.
Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 , які мали місце: 05.01.2026 о 23 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого; 06.01.2026 близько 04 год. 48 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, а саме: невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, а тому ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності.
При цьому будь-яких обставин, які б спростовували зазначений висновок та були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Приймаючи рішення, суддя враховує й те, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом взяти участь в судовому засіданні та надати суду пояснення та/або заперечення щодо викладених у складених відносно нього протоколах обставин.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП, не закінчився.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, відповідно до положень ст. ст. 34, 35 КУпАП, суддею не встановлено.
У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Як видно, у даному випадку більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ОСОБА_1 є вчинення домашнього насильства, яке передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що вказує на необхідність накладення стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Отже, враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, що посягають на громадських порядок і громадську безпеку, дані про його особу та ступінь вини, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
При прийнятті рішення суддя також враховує положення ст. 15 КУпАП, згідно з якими за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах, однак, до зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт.
Таким чином, суддя констатує відсутність у даному випадку правових підстав для застосування відносно ОСОБА_1 , який згідно зі складеними щодо нього протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД №849440 та серії ВАД №849470 від 06.01.2026 є військовослужбовцем, інших видів адміністративних стягнень, передбачених санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у виді громадських робіт чи адміністративного арешту, з огляду на встановлену положеннями ст. 15 КУпАП заборону застосування до військовослужбовців вказаних адміністративних стягнень.
На переконання судді, застосування щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, згідно з якими судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що у відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» становить 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 33-36, 40-1, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №607/730/26 (провадження №3/607/827/2026)про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та №607/732/26 (провадження №3/607/829/2026) про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, об`єднаній справі присвоїти №607/730/26.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративних правопорушень з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя	І. М. Царук