ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року   Справа № 902/773/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

секретар судового засідання Новак С.Я. 
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився
відповідача 1: Довгаль С.В. 
відповідача 2: Довгаль С.В.
третьої особи: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24 та апеляційні скарги  ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" та ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24 
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача-1 ОСОБА_2 
до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун"
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державний реєстратор Немирівської міської ради Галаченко Володимир Іванович
про визнання недійсними та скасування рішень та актів про передачу до статутного капіталу, скасування рішень державного реєстратора

До Господарського суду Вінницької області 17.07.2024 року надійшла позовна заява № б/н від 17.07.2024 (вх.№798/24 від 17.07.2024) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про визнання недійсними та скасування рішень про передачу до статутного капіталу земельних ділянок та житлових будівель, скасування рішень державного реєстратора.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. - у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. - заяву представника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" 20 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить звільнити їх від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Поновити строк для подання апеляційної скарги та прийняти її до розгляду. Змінити резолютивну частину Додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року справі № 902/773/24, щодо часткового задоволення Заяв в інтересах відповідачів про розподіл судових витрат та задовольнити вказані Заяви в повному обсязі.
Разом з тим в прохальній частині апеляційної скарги представник апелянтів просить поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 р. поновлено представнику  ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" строк на подання апеляційної скарги на додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" на додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24. Зупинено дію додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24.

Також, не погоджуючись із додатковим рішенням, представниця ОСОБА_1 звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2025 року в справі №902/773/24. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі. Скасувати Додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2025 року в справі №902/773/24 в частині задоволених вимог та ухвалити нове Додаткове рішення, яким відмовити Відповідачам в задоволенні заяви про розподіл судових витрат в повному обсязі.
В прохальній частині апеляційної скарги представниця апелянтки просить поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 р. поновлено представниці  ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представниці  ОСОБА_1 на додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24. Об`єднати в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу представниці  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" на додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24 для спільного розгляду. Зупинено дію додаткового рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24.
Крім того, ОСОБА_1 також звернулася із апеляційною скаргою на рішення суду , в якій просить визнати поважними причини пропущення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/773/24 від 08.09.2025, поновити строк на звернення з апеляційною скаргою та відкрити апеляційне провадження. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/773/24 від 08.09.2025 частково та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині: 1.1. Визнати недійсним та скасувати Акт приймання - передачі від 20.12.2021 року про передачу до статутного капіталу ТОВ “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757) наступного майна: земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0786 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456772405020);- житлової будівлі загальною площею 148 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535453105020);- земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0787 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456912305020); - житлової будівлі, загальною площею 136 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535429405020);- земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0788 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456873505020); - житлової будівлі, загальною площею 136,6 кв.м., що розташована за адресою: Україна, 22800, Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535741405020); - земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0789 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456805605020); - житлової будівлі, загальною площею 151,1 кв.м., що розташована за адресою: Україна, 22800, Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535641505020).
1.2. Визнати недійсним та скасувати Акт прийому – передачі від 23 листопада 2022 року про передачу до статутного капіталу ТОВ “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757) наступного майна: -земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0707 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1945238605230), - земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0790 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456960005020), - земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0768, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2384619805230).
1.3.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 29.11.2022 року індексний номер № 65603325 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0879 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0707, яка розташована за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1945238605230) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.4.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 29.11.2022 року індексний номер № 65603370 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,05468 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0790, яка розташована за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456960005020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.5.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 29.11.2022 року індексний номер № 65603305 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0691 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0768, яка розташована за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2384619805230) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.6.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 65562780 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,03 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0786 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456772405020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.7.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62556555 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 148 кв.м., жилова площа 94,3 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535452105020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.8.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62558702 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0312 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0787 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456912305020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.9. Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62556948 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 136 кв.м., жилова площа 82,5 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535429405020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.10. Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62563941 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0323 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0788 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456873505020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
1.11.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62558246 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 136,6 кв.м., жилова площа 83,6 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535741405020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757). 
1.12.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62563338 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0422 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0789 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456805605020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757). 
1.13.Скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62557353 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 151,1 кв.м., житлова площа 96, 6 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535641505020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “РІЧ ТАУН” (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757) в іншій частині позову відмовити, змінивши мотивувальну частину в частині відмови з підстав викладених у апеляційній скарзі. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24 - залишено без руху. Запропоновано ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги подати належні докази сплати судового збору в розмірі 47236,80 грн. та подати опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання апеляційної скарги Державному реєстратору Немирівської міської ради Галаченко Володимиру Івановичу або доказ надсилання апеляційної скарги до його електронного кабінету.
16.10.25р. від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про усунення недоліків .
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24 та апеляційну скаргу представниці  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" на додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24 для спільного розгляду.
ОСОБА_2 також звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить доповнити мотивувальну частину рішення Господарського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року у справі № 902/773/24 обставинами, на які він посилається в апеляційній скарзі.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24 - залишено без руху. Запропоновано ОСОБА_2 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги подати опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання апеляційної скарги Бердичівській окружній прокуратурі Житомирської області або доказ надсилання апеляційної скарги до його електронного кабінету.
17.10.25р. від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про усунення недоліків
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24 та ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24 та апеляційну скаргу представниці  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" на додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24 для спільного розгляду.

Розгляд усіх апеляційних скарг, які надійшли від учасників справи, суд призначив на "06" листопада 2025 р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

29.10.2025р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
31.10.2025 р. в системі "Електронний суд" представником ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" сформовано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просять в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2025 р. у справі №902/773/24 про розподіл судових витрат.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 р. заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Крижанівської Олесі Миколаївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/773/24 - задоволено.
01.11.2025р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 р. заяву представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" - адвоката Довгаля Сергія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/773/24 - задоволено.
04.11.2025 р. до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2025 р. в справі №902/773/24.
Також, 04.11.2025 представник ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" сформував в системі «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення, в якому наголошує на тому, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.08.2025 р. у справі №902/773/24 – не є достатньо обґрунтованою, тому не підлягає задоволенню. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 р. оголошено перерву в судовому засіданні до "27" листопада 2025 р. об 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 р. оголошено перерву в судовому засіданні до "11" грудня 2025 р. об 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).
В судовому засідання представник ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" підтримав доводи поданих ним апеляційних скарг та надав додаткові пояснення по суті поданих ним скарг, а також заперечив проти доводів апеляційних скарги ОСОБА_1 , вважає їх безпідставними.
Представниця ОСОБА_1 та третьої особи у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг були повідомлені належним чином.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції дійшов висновку у рішення про те, що позовні вимоги про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів ТОВ “Річ Таун” про передачу до статутного капіталу земельних ділянок та житлових будівель, визнання недійсними та скасування актів прийому - передачі майна до статутного капіталу, скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем-2 не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки у разі задоволення позову спірне нерухоме майно не повернеться у спільну власність подружжя, а відповідної вимоги позивачем заявлено не було. Отже, для захисту та відновлення порушених прав у спірних правовідносинах позивачем обрано неефективні способи захисту, що є підставою для відмови в задоволенні позову. 
В додатковому рішення суд першої інстанції прийшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачами до стягнення з позивача, а саме: за заявленими ОСОБА_2 вимогами - до 30 000,00 гривень; за заявленими ТОВ "Річ Таун" вимогами - до 20 000,00 гривень. Відтак у задоволенні заяв відповідачів в частині розподілу/стягнення відповідно 60 000,00 гривень та 45 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції відмовив.

2.Узагальнені доводи апеляційних скарг та заперечення інших учасників справи. 
В апеляційній скарзі на рішення ОСОБА_1 наголошує на тому, що Господарський суд Вінницької області відмовив у позові повністю на загальній підставі – в зв`язку з неналежним способом захисту.
Проте, суддя Господарського суду Вінницької області не надавала оцінку вказаним обставинам, оскільки, на її думку, перевірка добросовісності набувача майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування майна.
В свою чергу апелянт наголошує на тому, суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі N 369/10789/14 - ц).
З огляду на викладене, оскільки визначення предмета та підстав позову є правом позивача, у той час як встановлення його обґрунтованості - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, і саме у такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом, Позивач вважає, що ним обрано єдиний можливий спосіб захисту задля досягнення його мети – відновлення права спільної сумісної власності.
Господарським судом Вінницької області справа розглядалась у період з 22.07.2024 по 08.09.2025 року. При чому, судом було задоволено представнику Відповідача у всіх клопотаннях щодо витребування доказів на підтвердження права його особистої власності на спірне майно. Проте, в результаті розгляду судової справи судом, з обґрунтувань, викладених у тексті оскаржуваного рішення, жодному доказу як і жодній обставині не було надано оцінки.
Як видно з матеріалів справи, не заперечувалось відповідачами та встановлено судом відчужувач та набувач по суті є однією і тією ж особою у момент відчуження майна. Так, відчужив спільне сумісне майно бувший чоловік позивачки Відповідач – 1 на користь юридичної особи Відповідача – 2, в якій він являється кінцевим бенефіціаром та директором.
Такі обставини є вирішальними на думку позивача та мали бути оцінені судом для визначення правових спірних відносин та застосування норми права. 
Проте, суд у оскаржуваному судовому рішенні виклав тільки тести процесуальних документів сторін та не визначив свою позицію та оцінку таким правовідносинам. 
Отже, відмовляючи у позовних вимогах повністю в зв`язку з неналежним способом захисту, провівши близько 15- та судових засідань, суд не дослідив та не надав жодної належної оцінки обставинам справи, посилаючись на висновки Великої Палати у справах, які не є тотожними та в яких не досліджувались цивільно-правові відносини, які регулюють інститут спільної сумісної власності подружжя.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення позивач вказує на те, що відповідачами не було надано доказів та обґрунтувань, що підтверджували б неможливість передбачити такі витрати на час подання попереднього розрахунку, відсутні будь-які пояснення такого істотного збільшення розміру. З огляду на це, позивач вважає, що існують підстави для відмови в порядку ч.6 ст.129 ГПК України у відшкодуванні судових витрат Відповідачам в частині такого перевищення.
Також, представник позивача вказує на те, що у Договорі не визначено форми та розміру гонорару, відсутність в Акті розрахунку із зазначенням кількості витрачених годин на надання правничих послуг витрат, вартості однієї години, відтак, наявні підстави для відмови відповідачам у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу.
Крім того, в актах приймання-передачі правової допомоги та грошових коштів зазначені послуги, які не можуть бути враховані.
На думку, позивача, заявлені витрати на правничу допомогу з загальному розмірі 170 000,00 грн. та і в задоволеній частині є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, реальністю наданих послуг, а також суперечить принципу розумності розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на рішення господарського суду Вінницької області вказує на те, що з резолютивною частиною рішення суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог погоджується, однак судом протиправно не було надано оцінки всім нашим аргументам в мотивувальній частині рішення, щодо інших обставин справи та існуючих правовідносин.
Зокрема, судом безпідставно не було закрито провадження у справі через непідсудність справи господарському суду, адже жодних господарських/ корпоративних прав позивача порушено не було. Не було також проаналізовано докази відсутності у позивача і будь-яких прав на спірні об`єкти нерухомості, адже вони належать відповідачу-1 на праві особистої приватної власності і жодного режиму спільного-сумісного майна до об`єктів позову не існує.
Отже, судом правильно зроблено загальний висновок про відмову в задоволенні позову, однак використано лише один з наших аргументів про неналежність/ неефективність способу захисту обраного позивачем, та не з`ясовано в судовому рішенні обґрунтованість інших наших аргументів, які також свідчать про необхідність відмови в задоволенні позову та повинні бути досліджені судом з відповідними висновками для повної обґрунтованості судового рішення.
Судом загалом правильно було зроблено висновок про відмову в задоволенні позову, однак не в повній мірі були досліджені всі обставини справи та не всім нашим аргументам було надано належної оцінки судом. Зокрема підставою відмови в задоволенні позову повинно, окрім обраного неналежного способу захисту, бути ще й відсутність порушеного корпоративного права позивача, та взагалі відсутність порушення будь якого права позивача, адже спірне майно є приватною власністю ОСОБА_2 та жодних корпоративний (господарських) відносин в цій справі немає, і відношення позивач до ТОВ «Річ Таун» також ніякого не має. 
Судом ретельним чином обґрунтовується в оскаржуваному рішенні недопустимість подвоєння та дублювання провадження щодо тих самих обставин та підстав, натомість робиться висновок про необхідність позивачу звернутися до суду з іншими позовними вимогами про витребування майна у ТОВ «Річ Таун», що свідчить загалом про неефективність судового рішення через його неповноту та необґрунтованість.
В оскаржуваному рішенні судом правильно зазначається, що фактичною метою звернення позивача до суду, про яке йдеться і в позовній заяві - є повернення майна у спільну-сумісну власність подружжя для його подальшого поділу, щодо чого в Немирівському міськрайонному суді Вінницької області вже відкрите цивільне провадження про поділ цього ж майна подружжя. Постає закономірне питання, якщо суд визначив належний спосіб захисту в цих правовідносинах – витребування майна, то чому це питання не могло вирішуватись в суді загальної юрисдикції, про що я вів мову, одночасно з позовними вимогами про поділ майна подружжя, де позивачем є ОСОБА_1 , відповідачем є ТОВ «Річ Таун», третьою особою на стороні відповідача ОСОБА_2 . 
Отже висновок є єдиним: вказана справа з самого початку не підлягала розгляду в порядку господарської юрисдикції, адже має своїм предметом захисту право спільної сумісної власності подружжя, що відноситься до сімейних правовідносини та захищається в порядку цивільного судочинства.
Також, судом не було належним чином з`ясовано та висвітлено в рішенні, з відповідними висновками, аналіз факту особистої приватної власності ОСОБА_2 на спірне майно, з огляду на надані до матеріалів справи Розписки на підтвердження походження грошових коштів, отриманих в позику до шлюбу, на які спірні об`єкти і придбавались. Додатково вказані обставини підтверджуються Деклараціями Відповідача-1 з яких вбачається відсутність можливості на маленьку заробітну плату державного службовця придбати всі спірні об`єкти нерухомості та наявність в декларації відображення суми позичених коштів, розміщених на депозиті банку та банківські відсотки, які витрачались на придбання спірного майна, а відповідно їх задекларований розмір зменшувався зі збільшенням кількості та якості об`єктів нерухомого майна, що свідчить що всі вони придбавались за особисті позичені кошти ОСОБА_2 до укладення шлюбу, а відповідно саме приватний характер їх власності, без застосування статусу спільної-сумісної власності в силу ст.57 СК України.
Також, відповідач наголошує на тому, не погоджується з позицією суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є саме витребування майна.
Апелянт посилається на висновки ВПВС у цивільній справі № 756/3456/19 (провадження №14-543цс19), постанова від 16.06.2020, яка зазначила наступне: виходячи зі змісту частин другої, третьої статті 61 СК України, якщо вклад до статутного капіталу господарського товариства (підприємства) зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім`ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право вимоги виплати половини вартості внесеного майна або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Також, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" та ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на додаткове рішення вказує на те, що судом безпідставно, без жодного належного обґрунтування було зменшено розмір реальних витрат відповідачів на правову допомогу та компенсовано лише їх третину.
При ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було враховано, що позивачем в Клопотанні від 18 серпня 2025 року про залишення без розгляду моїх Заяв про ухвалення додаткового рішення – не були доведені обставини, на які посилається суд, щодо неспівмірності розміру витрат на правову допомогу, зазначені в моїх заявах про ухвалення додаткового рішення, як цього вимагає ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, а висновки суду, щодо невідповідності витрат на правову допомогу критеріям розумності та співмірності – не відповідають встановленим обставинам справи та ч. 5 ст. 129 ГПК України. 
При частковому задоволенні заяв відповідача про ухвалення додаткового рішення – судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та не було враховано висновки, щодо застосування цих норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказані в заявах гонорари, які визначені умовами договорів, є адекватним та співмірним обставинам справи її тривалістю і складністю, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим та розумним, і були сплачені ОСОБА_2 та ТОВ «Річ Таун» адвокату - тому вони мають право на їх компенсацію з боку ОСОБА_1 .

Заперечуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення, відповідачі у відзиві вказують на те, що представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі формально зазначає про начебто наявність підстав, передбачених п.п.1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України для скасування оскаржуваного рішення, хоча не наводить жодної конкретизації з цього приводу по кожному з вказаних пунктів.
З огляду на вказані обставини справи є закономірним і пропорційним, що реальна сума витрат на правову допомогу збільшилась майже в два рази і вказані обставини були належним чином проаналізовані і прийняті судом першої інстанції.
Матеріали справи містять всі належні і допустимі докази витрат на правову допомогу, яку відповідача просили стягнути з позивача на користь відповідачів і які були належним чином досліджені та оцінені судом. Питань щодо недійсності цих договорів, в повному обсязі чи в окремих частинах, позивач в судовому засіданні не ставила. Також відсутні підстави вважати їх нікчемними.
Крім того, скаржник жодним чином не доводить, чому саме заявлені відповідачем витрати є неспівмірними, а висловлює лише свою суб`єктивну, нічим не підтверджену, думку щодо цього.
Також, представник відповідачів у відзиві вказує на те, що ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі безпідставно зазначає, що судом було проігноровано та не досліджено обставини справи, не враховано особливості спору, склад сторін, в результаті чого не надано оцінку ні доказам ні обставинам справи та неправомірно відмовлено у позові в зв`язку із обранням неправильного способу захисту.
Однак, судом правильно та обґрунтовано робиться посилання на неефективність способу захисту, обраного позивачем, щодо визнання недійсним актів приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Річ Таун».
В даному випадку вимога про визнання Актів приймання-передачі недійсними – не відновлює порушене право позивача та створює передумови для іншого судового процесу, адже майно повернеться у власність відповідача ОСОБА_2 і потрібні будуть додаткові судові провадження, для того щоб будь-які права саме ОСОБА_1 захистити, у випадку встановлення їх порушення (а саме поділ/виділ майна, компенсація, інше)
Також необхідно вирішувати питання про реституцію саме сторін правочину, після визнання його недійсним, що також в цій справі не було предметом розгляду. 
Тобто судом зроблено правомірний висновок про неефективність способу захисту позивача та навіть дається чітка інструкція, що позивачу необхідно зробити, щоб захист її можливих порушених прав був ефективним та законним.
В такому випадку не може вважатися тотожною Постанова Верховного Суду від 16.01.2025 року у справі №922/405/24, на яку посилається апелянт, адже в ній мова іде про договір купівлі-продажу частки товариства, що відсутнє в нашому випадку, та породжує різні правовідносини.
Також апелянтом не наводяться доводи в чому саме судом було допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, конкретних фактів та посилань щодо цього апелянт також не наводить.
На підставі викладеного представник відповідачів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року у справі №902/773/24 – не є достатньо обґрунтованим, тому не підлягає задоволенню.
Водночас, представниця ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу відповідача вказує на те, що суд зробив правильний висновок, що спірні правочини у справі не є правочинами у сімейних правовідносинах а вимоги позивачки підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.
Крім того, зважаючи на те, що апелянтом, на підтвердження своєї позиції в апеляційній скарзі використані висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, зроблені у справах предметом спору в яких було поділ майна, набутого під час шлюбу або ж визначення статусу особистого майна або поділ майна внесеного у статутний капітал подружжям, позивач вважає вказану апеляційну скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в тому числі в силу неможливості одночасного застосування вказаних норм ГПК України під час зміни/ доповнення мотивувальної частини рішення.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.02.2022 (виданим повторно) 07 червня 2008 року між ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) (далі – ОСОБА_1 , позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено запис 07.06.2008 року за №44 (т.1 а.с.31 (зворот)).
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 14.06.2022 року в справі № 930/784/22, яке набрало законної сили 14.07.2022, ухвалено розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №44, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище “ ОСОБА_4 ” (т. 1 а.с. 78).
Відповідно до інформаційної довідки 379017271 від 17.05.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0787 та житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 у Державному реєстрі зареєстровано інформацію про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок 13.12.2021 15:11:18 (дата і час) за ОСОБА_2 державним реєстратором Кахно Ю.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62325609 від 16.12.2021 09:38:52, Кахно Юлія Миколаївна, Немирівська міська рада, Вінницька обл. (т. 1 а.с. 33, 34).
Документи, які подані на первинну реєстрацію: Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: 1У101211208915, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; наказ, серія та номер: 39а, виданий 05.11.2021, видавник: Відділ містобудування та архітектури Немирівської міської ради; технічний паспорт, серія та номер: Т01:2859-2077-6945-8373, виданий 08.12.2021, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ.
Право власності на земельну ділянку зареєстровано 13.09.2021 11:55:54; реєстратор: Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60398486 від 16.09.2021 11:51:52, Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Підстава: заява, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2021, видавник: Качур Олександр Вікторович; технічна документація із землеустрою, серія та номер: 322, виданий 26.08.2021, видавник: ФОП Могозіна О.Л.; відомості з ДЗК, серія та номер: 49455888, виданий 13.09.2021, видавник: Державний земельний кадастр.
21.12.2021 до Державного реєстру речових прав державним реєстратором Галаченко В.І. внесено відомості про реєстрацію права власності на вказане майно за ТОВ “Річ Таун”, код ЄДРПОУ 44449757. Номер відомостей про речове право – 45902099. Документи подані для державної реєстрації – акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1383, 1384, виданий 20.12.2021, видавник – приватний нотаріус Ревуцький Є.В.
Згідно з інформаційною довідкою 379019141 від 17.05.2024 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0786 та житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 у Державному реєстрі міститься інформація про те, що право власності на вказаний житловий будинок було оформлене 13.12.2021 12:32:43 за ОСОБА_2 державним реєстратором Галаченко Володимир Іванович на підставі: Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: ІУ101211207963, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; наказ, серія та номер: 38а, виданий 05.11.2021, видавник: Відділ містобудування та архітектури Немирівської міської ради; технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:2848-3933-1863-1265, виданий 07.12.2021, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ (т. 1 а.с. 73, 74).
Право власності на земельну ділянку 0523010100:01:001:0786 оформлене 13.09.2021 10:57:35 за ОСОБА_2 державним реєстратором Галаченко Володимир Іванович. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60395002 від 16.09.2021 10:49:48, Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Підстава: заява, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2021, видавник: Качур Олександр Вікторович; технічна документація із землеустрою, серія та номер: 322, виданий 26.08.2021, видавник: ФОП Могозіна О.Л.; відомості з ДЗК, серія та номер: 49452516, виданий 13.09.2021, видавник: Державний земельний кадастр.
21.12.2021 до Державного реєстру речових прав державним реєстратором Галаченко В.І. внесено відомості про реєстрацію права власності на вказане майно за ТОВ “Річ Таун”, код ЄДРПОУ 44449757. Номер відомостей про речове право – 45901759. Документи подані для державної реєстрації – акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1383, 1384, виданий 20.12.2021, видавник – приватний нотаріус Ревуцький Є.В.
Згідно з інформаційною довідкою 379005459 від 17.05.2024 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0707 право власності 05.12.2019 14:56:08 зареєстровано за ОСОБА_2 . Реєстратор: приватний нотаріус Лавренов Ігор Анатолійович, Вінницький міський нотаріальний округ, Вінницька обл. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50046560 від 05.12.2019 15:03:04, приватний нотаріус Лавренов І.А., Вінницький міський нотаріальний округ, Вінницька обл. Підстава: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1284, виданий 05.12.2019, видавник: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лавренов І.А. (т. 1 а.с. 32).
24.11.2022 до Державного реєстру речових прав державним реєстратором Галаченко В.І. внесено відомості про реєстрацію права власності на вказане майно за ТОВ “Річ Таун”, код ЄДРПОУ 44449757. Номер відомостей про речове право – 48550949. Документи подані для державної реєстрації – акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер б/н, виданий 23.11.2022, видавник – узгоджено сторонами, відомості з ДЗК, серія та номер 58789184, виданий 24.11.2022, видавник Державний земельний кадастр.
Відповідно до інформаційної довідки 379006147, щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0790 право власності зареєстровано 13.09.2021 12:03:55 за Качуром Олександром Вікторовичем. Державний реєстратор: Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60399619 від 16.09.2021 12:16:54. Підстава: заява, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2021, видавник: Качур Олександр Вікторович; технічна документація із землеустрою, серія та номер: 322, виданий 26.08.2021, видавник: ФОП Могозіна О.Л.; відомості з ДЗК, серія та номер: 49456287, виданий 13.09.2021, видавник: Державний земельний кадастр (т. 1 а.с. 36).
24.11.2022 до Державного реєстру речових прав державним реєстратором Галаченко В.І. внесено відомості про реєстрацію права власності на вказане майно за ТОВ “Річ Таун”, код ЄДРПОУ 44449757. Номер відомостей про речове право – 48550982. Документи подані для державної реєстрації – акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер б/н, виданий 23.11.2022, видавник – узгоджено сторонами, відомості з ДЗК, серія та номер 58789184, виданий 24.11.2022, видавник Державний земельний кадастр.
Згідно з інформаційною довідкою 379018102, щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0788 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 у Державному реєстрі зареєстровано інформацію про те, що право власності на вказаний житловий будинок було оформлене 13.12.2021 15:58:23 за Качуром Олександром Вікторовичем. Державний реєстратор: Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62332338 від 16.12.2021 11:31:50, Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Підстава: технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:2864-5065-2597-5873, виданий 08.12.2021, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; наказ, серія та номер: 40а, виданий 05.11.2021, видавник: Відділ містобудування та архітектури Немирівської міської ради; Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: 1У101211208461, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ (т. 1 а.с. 34 (зворот)).
Право власності на земельну ділянку оформлене 13.09.2021 11:47:42 за Качуром Олександром Вікторовичем. Державний реєстратор: Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60397784 від 16.09.2021 11:39:59, Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Підстава: заява, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2021, видавник: Качур Олександр Вікторович; технічна документація із землеустрою, серія та номер: 322, виданий 26.08.2021, видавник: ФОП Могозіна О.Л.; відомості з ДЗК, серія та номер: 49455482, виданий 13.09.2021, видавник: Державний земельний кадастр.
21.12.2021 до Державного реєстру речових прав державним реєстратором Галаченко В.І. внесено відомості про реєстрацію права власності на вказане майно за ТОВ “Річ Таун”, код ЄДРПОУ 44449757. Номер відомостей про речове право – 45903278. Документи подані для державної реєстрації – акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1383, 1384, виданий 20.12.2021, видавник – приватний нотаріус Ревуцький Є.В.
Відповідно до інформаційної довідки 379021461, щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0789 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 до Державного реєстру внесено інформацію про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок 13.12.2021 15:19:39 за ОСОБА_2 державним реєстратором Галаченко Володимиром Івановичем, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62327140 від 16.12.2021 10:07:40. Підстава: Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: 1У101211208678, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:2869-1329-9428-2975, виданий 08.12.2021, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; наказ, серія та номер: 41а, виданий 05.11.2021, видавник: Відділ містобудування та архітектури Немирівської міської ради (т. 1 а.с. 37, 38).
Право власності на земельну ділянку оформлене 13.09.2021 11:30:10 за Качуром Олександром Вікторовичем. Державний реєстратор: Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60396225 від 16.09.2021 11:12:26. Підстава: заява, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2021, видавник: Качур Олександр Вікторович; технічна документація із землеустрою, серія та номер: 322, виданий 26.08.2021, видавник: ФОП Могозіна О.Л.; відомості з ДЗК, серія та номер: 49454485, виданий 13.09.2021, видавник: Державний земельний кадастр
21.12.2021 до Державного реєстру речових прав державним реєстратором Галаченко В.І. внесено відомості про реєстрацію права власності на вказане майно за ТОВ “Річ Таун”, код ЄДРПОУ 44449757. Номер відомостей про речове право – 45902537. Документи подані для державної реєстрації – акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1383, 1384, виданий 20.12.2021, видавник – приватний нотаріус Ревуцький Є.В.
Згідно з інформаційною довідкою 381848467, щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0778 у Державному реєстрі зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку 12.07.2021 14:54:50 за Качуром Олександром Вікторовичем. 13.09.2021 12:03:55 державним реєстратором внесено відомості щодо закриття об`єкту нерухомого майна. Підстава: поділ об`єкта нерухомого майна заява, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2021, видавник: Качур Олександр Вікторович; технічна документація із землеустрою, серія та номер: 322, виданий 26.08.2021, видавник: ФОП Могозіна О.Л.; відомості з ДЗК, серія та номер: 49456287, виданий 13.09.2021, видавник: Державний земельний кадастр. Відомості внесено: 16.09.2021 12:35:40, Галаченко Володимир Іванович, Немирівська міська рада, Вінницька обл., індексний номер рішення: 60400257 (т. 1 а.с. 39).
Як вбачається із протоколу № 2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Річ Таун” від 20.12.2021 року на порядок денний загальних зборів було винесено питання: 1. Про збільшення розміру статутного капіталу товариства за рахунок додаткових внесків; 2. Про перерозподіл часток учасників товариства; 3. Про відображення змін до товариства в Єдиному державному реєстрі (т. 1 а.с. 20). 
З усіх питань порядку денного зборами були ухвалені рішення.
Зокрема, з першого питання порядку денного зборами ухвалено рішення збільшити розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю “Річ Таун” на 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень, 00 копійок) за рахунок додаткового внеску ОСОБА_2 , а саме:
- житлова будівля загальною площею 148 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535453105020;
- житлова будівля загальною площею 136 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535429405020;
- житлова будівля загальною площею 151,1 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535641505020;
- житлова будівля загальною площею 136,6 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535741405020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0787, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456912305020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0786, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456772405020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0789, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456805605020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0788, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456805605020.
З другого питання порядку денного зборами ухвалено рішення перерозподілити частки учасників товариства наступним чином: статутний капітал товариства становить 60 000,00 грн. ОСОБА_2 , номінальна вартість частки в статутному капіталі в розмірі 55 000,00 грн. 91,7% статутного капіталу товариства. ОСОБА_5 , номінальна вартість частки в статутному капіталі в розмірі 5000,00 грн. 8,3% статутного капіталу товариства.
З третього питання порядку денного вирішено директору товариства ОСОБА_2 звернутися до державного реєстратора для відображення змін, які були прийняті у Єдиному державному реєстрі.
Відповідно до Акту прийому-передачі та грошової оцінки майна від 20.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Вінницької області Ревуцьким Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1383, 1384 громадянин ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , передав до статутного капіталу ТОВ “Річ Таун” наступні матеріальні цінності:
- житлова будівля загальною площею 148 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535453105020;
- житлова будівля загальною площею 136 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535429405020;
- житлова будівля загальною площею 151,1 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535641505020;
- житлова будівля загальною площею 136,6 кв.м розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535741405020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0787, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456912305020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0786, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456772405020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0789, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456805605020;
- земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:001:0788, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456873505020 (т. 1 а.с. 18). 
Державна реєстрація зміни розміру статутного капіталу відбулась 21.12.2021 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.05.2024 року (т. 1 а.с. 51-53).
Згідно з пунктом 1 рішенням № 4 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю “Річ Таун” код ЄДРПОУ 44449757 від 22.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Вінницької області Ревуцьким Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1098, учасник товариства ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 вирішив у зв`язку з виробничою необхідністю, збільшити розмір статутного капіталу товариства на 15 000,00 грн. за рахунок нерухомого майна та встановити що статутний капітал товариства становить 70 000,00 грн. (т. 1 а.с. 21).
Відповідно до пункту 2 вказаного рішення учасником товариства ОСОБА_2 вирішено встановити що вартість земельних ділянок що вноситься до статутного капіталу товариства становить:
- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2384619805230 кадастровий номер земельної ділянки 0523010100:01:001:0768;
- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1945238605230 кадастровий номер земельної ділянки 0523010100:01:001:0707;
- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24569600005020 кадастровий номер 0523010100:01:001:0790.
Також згідно з пунктом 3 цього рішення учасником товариства вирішено звернутися до державного реєстратора для відображення змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до Акту прийому-передачі майна від 23.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Вінницької області Ревуцьким Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 300337, учасник товариства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт НОМЕР_3 , виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, 25.11.2010 року), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю “Річ Таун” код ЄДРПОУ 44449757 в особі директора ОСОБА_2 , прийняв нерухоме майно, земельні ділянки для збільшення розміру статутного капіталу номінальною вартістю 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) а саме:
- земельну ділянку, реєстраційний номер 2384619805230, кадастровий номер земельної ділянки 0523010100:01:001:0768;
- земельну ділянку, реєстраційний номер 1945238605230, кадастровий номер земельної ділянки 0523010100:01:001:0707;
- земельну ділянку, реєстраційний номер 2456960005020, кадастровий номер земельної ділянки 0523010100:01:001:0790 (т. 1 а.с. 19).
Державна реєстрація зміни розміру статутного капіталу відбулась 24.11.2022 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.05.2024 року (т. 1 а.с. 51-53).
Відповідно до заяви від 12.12.2024 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює безпосереднє виведення ПАТ "КБ "Надра" з ринку на запит суду надано інформацію, що відповідно до інформації, що знаходилась в розпорядженні Фонду протягом ліквідаційної процедури ПАТ "КБ "НАДРА", не вдалося знайти дані щодо депозитних рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) (т. 2 а.с. 25-26).
Згідно листа № 18-0008/935 від 06.01.2025 Національний банк України на виконання ухвали Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі № 902/773/24 про витребування інформації та документів стосовно можливого відкриття депозитних рахунків ОСОБА_2 у ПАТ “КБ “НАДРА” повідомлено, що в описах архівних справ ПАТ “КБ “НАДРА” депозитні договори на ім`я ОСОБА_2 не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися (т. 2 а.с. 44).
Національним банком України у вказаному листі зауважено, що згідно з актом від 21.06.2022 № 3 “Про вилучення для знищення документів ПАТ “КБ “НАДРА” за 1997-2016 роки, не внесених до Національного архівного фонду” документи тимчасового (до 10 років включно) зберігання, у тому числі справи з юридичного оформлення рахунків клієнтів (карткові, поточні, депозитні) за 1999-2015 роки; документи (листування, копії протоколів засідань, витяги з протоколів комісії ФГВФО, копії рішень) про внесення змін та доповнень до переліку вкладників за 2015-2016 роки; журнали реєстрації депозитних договорів відділень за 2002-2015 роки; касові та меморіальні документи дня в національній та іноземній валютах за 2015-2016 роки, були вилучені та знищені в установленому порядку в зв`язку із закінченням строку їх зберігання, який становить п`ять років.
В архівних справах, зокрема: “Перелік (реєстр) вимог кредиторів ПАТ “КБ “НАДРА”, акцептованих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб” від 24.09.2015 та додатку 4 “Перелік вимог кредиторів, які були включені до реєстру вимог і залишилися не задоволеними на час завершення ліквідаційної процедури ПАТ “КБ "НАДРА" до “Звіту про виконання ліквідаційної процедури ПАТ “КБ “НАДРА” відсутня інформація стосовно депозитних договорів на ім`я ОСОБА_2 .
Також у матеріалах справи містяться подані відповідачем-1 копії розписок про отримання відповідачем-1 у позику грошових коштів, рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 30.07.2010 у справі № 2-1152/10 про розірвання договору строкового банківського вкладу та стягнення з банку на користь ОСОБА_2 суми вкладу та декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на зайняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї за період з 2009 по 2015 р.р. (т. 1 а.с. 48-74).

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Положеннями частини 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Положеннями частин 1-2 статті 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно зі статтею 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Приписами статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. 
Положеннями статті 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом статті 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Положення наведених норм кореспондуються з положеннями частин 1-3, 5 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) перелічених вимог є підставою недійсності такого правочину.
Положеннями частини 1 статті 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 
Вказаному праву кореспондує встановлений статтею 400 ЦК України обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Водночас стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісного набувача набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності. Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване в нього.
Згідно з частиною 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Щодо апеляційних скарг на рішення суду.
Предметом спору у цій справі є матеріально-правові вимоги (з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про визнання недійсними та скасування рішень про передачу до статутного капіталу земельних ділянок та житлових будівель, визнання недійсними та скасування актів прийому - передачі до статутного капіталу, скасування рішень державного реєстратора.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем (з урахуванням заяви про зміну предмета позову, прийнятої судом до розгляду) заявлені наступні позовні вимоги: 
- визнати недійсним та скасувати рішення про передачу до статутного капіталу ТОВ "РІЧ ТАУН", викладене у Протоколі № 2 загальних зборів учасників ТОВ "РІЧ ТАУН" від 20 грудня 2021 року: земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0786 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456772405020); житлової будівлі загальною площею 148 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535453105020); земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0787 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456912305020); житлової будівлі, загальною площею 136 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535429405020); земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0788 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456873505020); житлової будівлі, загальною площею 136,6 кв.м., що розташована за адресою: Україна, 22800, Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535741405020); земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0789 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456805605020); житлової будівлі, загальною площею 151,1 кв.м., що розташована за адресою: Україна, 22800, Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535641505020);
- визнати недійсним та скасувати Акт приймання - передачі від 20.12.2021 року;
- визнати недійсним та скасувати рішення про передачу до статутного капіталу ТОВ "РІЧ ТАУН", викладене у Рішенні № 4 учасника ТОВ "РІЧ ТАУН" від 22 листопада 2022 року: земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0707 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1945238605230), земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0790 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456960005020), земельної ділянки, кадастровий номер 0523010100:01:001:0768, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2384619805230);
- визнати недійсним та скасувати Акт прийому - передачі від 23 листопада 2022 року;
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 29.11.2022 року індексний номер № 65603325 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0879 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0707, яка розташована за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1945238605230) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 29.11.2022 року індексний номер № 65603370 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,05468 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0790, яка розташована за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456960005020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 29.11.2022 року індексний номер № 65603305 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0691 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0768, яка розташована за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2384619805230) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 65562780 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,03 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0786 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456772405020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62556555 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 148 кв.м., житлова площа 94,3 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535452105020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62558702 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0312 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0787 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456912305020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62556948 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 136 кв.м., житлова площа 82,5 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535429405020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62563941 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0323 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0788 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456873505020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62558246 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 136,6 кв.м., житлова площа 83,6 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535741405020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62563338 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки загальною площею 0,0422 га, кадастровий номер 0523010100:01:001:0789 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2456805605020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757);
- скасувати рішення державного реєстратора Немирівської міської ради Галаченка Володимира Івановича від 24.12.2021 року індексний номер № 62557353 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 151,1 кв.м., житлова площа 96, 6 кв. м., що розташований за адресою Вінницька область, Немирівський район, місто Немирів, провулок Горького, будинок 7Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2535641505020) за Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" (ідентифікаційний код юридичної особи 44449757).
Позивачка вважає, що у такий спосіб судовим рішенням будуть захищені її права на спільну сумісну власність подружжя, оскільки вона перебувала у шлюбі з відповідачем -1 , який в подальшому було розірвано, проте поділ майна на час подачі цього позову не відбувся. Натомість, відповідач-1 одноосібно розпорядився майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, та передав це майно до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЧ ТАУН" внаслідок чого майно вибуло з власності позивачки і було набуто та зареєстровано за Товариством як його власником.
Оскільки майно включено до статутного капіталу господарського товариства, спірні правовідносини стосуються процедури утворення господарського товариства та прав учасника цього товариства – ОСОБА_2 . 
Позовні вимоги поділяються на три групи: визнання недійсними рішень господарського товариства, визнання недійсними актів приймання-передачі майна до статутного капіталу товариства, скасування реєстраційних дій. 
Надаючи оцінку обраному позивачкою способу судового захисту у контексті встановлених судом обставин справи та заявлених нею позовних вимог, колегія суддів приймає до уваги наступне.
Частина 1 статті 60 Сімейного кодексу України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до частини 2 цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина 1 статті 65 СК України встановлює, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
За правилами частини 1 і 2 статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. 
Приймаючи до уваги положення закону, які визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, вбачається, що чоловік та дружина розпоряджаються цим майном за взаємною згодою, як під час шлюбу, так і після його розірвання.
Відсутність такої згоди свідчить про відсутність повноважень в одного з подружжя (відчужувача) на відчуження спільного майна. У таких випадках відсутня воля власника спільного майна, на боці якого виступають обидва співвласники (подружжя), на вчинення правочину.
Положення наведених норм кореспондуються з положеннями частин 1-3, 5 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) перелічених вимог є підставою недійсності такого правочину.
Разом з тим, щодо позовних вимог про визнання недійсними та скасування рішень про передачу до статутного капіталу земельних ділянок та житлових будівель, визнання недійсними та скасування актів прийому - передачі майна до статутного капіталу враховується наступне.
У постанові від 18.12.2024 у справі № 916/379/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила: "Загальні збори учасників як вищий орган товариства (стаття 30 Закону № 2275-VIII) беруть участь у набутті товариством прав та обов`язків опосередковано - через формування виконавчого органу та прийняття в межах своєї компетенції обов`язкових для виконавчого органу рішень, здійснення контролю за його діяльністю, в тому числі шляхом надання згоди на вчинення виконавчим органом від імені товариства значних та інших правочинів. 
Оскільки загальні збори учасників товариства не є суб`єктом цивільних правовідносин, їх рішення не є правочинами в розумінні статті 202 ЦК України. 
Отже, на основі аналізу виокремлених ознак рішень загальних зборів учасників товариства Велика Палата Верховного Суду висновує, що рішення загальних зборів учасників товариства мають розглядатися як акти ненормативного характеру (індивідуальні акти) (п.82-83, 92)". 
Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 12.06.2019 у справі №927/352/18, від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16 акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін та спрямований на набуття певних цивільних прав та обов`язків.
У постанові від 18.12.2024 у справі №916/379/23 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що результатом вчинення комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу є правочин, оформлений у цьому випадку актом приймання-передачі нерухомого майна. Таким чином, може бути оскаржений та визнаний недійсним кінцевий результат комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу - правочин, оформлений актом приймання-передачі нерухомого майна (п.101, 103).
Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 12.06.2019 у справі №927/352/18, від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16 акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін та спрямований на набуття певних цивільних прав та обов`язків.
У постанові від 18.12.2024 у справі № 916/379/23 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що результатом вчинення комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу є правочин, оформлений у цьому випадку актом приймання-передачі нерухомого майна. Таким чином, може бути оскаржений та визнаний недійсним кінцевий результат комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу - правочин, оформлений актом приймання-передачі нерухомого майна (п.101, 103).
Отже, вимога про визнання недійсним правочину, оформленого актом приймання - передачі майна до статутного капіталу є належним способом захисту.
Проте, застосування такого способу захисту має відповідати, крім іншого, змісту порушеного права. 
Приймається до уваги, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої зазначеної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Аналогічний висновок наведено, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечує поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантує особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).
Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 20.10.2021 у справі №9901/554/19, від 08.02.2022 у справі №209/3085/20, від 21.09.2022 у справі №908/976/190, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (така позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 02.11.2021 у справі №925/1351/19, від 25.01.2022 у справі №143/591/20, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).
У постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
Отже, вирішуючи спір, суд повинен визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача
У свою чергу, обрання неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 (пункт 148).
Як установлено, спір у цій справі стосується об`єктів нерухомого майна - житлових будинків садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок, які за твердженням позивачки набуті у власність під час шлюбу та належали їй та її чоловіку на праві спільної сумісної власності.
Звертаючись до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, апеляційний суд приймає до уваги наступне. ВПВС яка зазначила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально. Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що звертаючись з цим позовом до суду, позивачка фактично прагне захистити порушене право спільної сумісної власності на об`єкти нерухомого майна, які вибули з її володіння без її волі (без її згоди на їх відчуження), шляхом повернення речового права у стан, що існував до відчуження спірного майна без її згоди, тобто шляхом повернення такого майна у спільну сумісну власність подружжя. 
Колегія суддів враховує, що віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.
Тобто, предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) із чужого незаконного володіння. 
Таким чином, у разі державної реєстрації права власності за новим володільцем (відповідачем), власник, який вважає свої права порушеними, має право пред`явити позов про витребування відповідного майна.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, від 03.06.2025 у справі №914/1134/22.
За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду, у разі коли позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц(пункт 146)].
Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.06.2021 у справі №916/2813/18 з огляду, зокрема на положення частини 4 статті 369 ЦК України та частини 2 статті 65 Сімейного кодексу України, зазначила, що укладення одним із подружжя договору (правочину) щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору (правочину) недійсним, однак лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. 
У постанові від 29.01.2025 у справі №909/516/23 Верховний Суд у контексті ефективності способу захисту порушеного права спільної сумісної власності на майно, яке вибуло з володіння позивача без його волі (без згоди на його відчуження), шляхом повернення такого майна у спільну сумісну власність подружжя звернув увагу на положення статей 387, 388 Цивільного кодексу України, які передбачають витребування майна власником із чужого незаконного володіння та від добросовісного набувача (за відповідних умов). Подібна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 515/1060/19. 
У цій постанові Верховний Суд також зазначив, що норми частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" фактично визначають порядок дій державного реєстратора у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, однак не встановлюють належного та ефективного способу захисту прав для конкретних правових конфліктів та обраний спосіб захисту не є ані належним, ані ефективним, оскільки внаслідок задоволення позову можуть бути порушені права набувача цього майна - відповідача-2, а право володіння майном, яке є складовою права власності позивача не буде відновлене.
Позивачка наполягає, що спірне нерухоме майно належало їй та її чоловікові на праві спільної сумісної власності, відчуження цього майна її чоловіком відбулося шляхом передачі до статутного капіталу ТОВ "Річ Таун" без згоди позивачки як співвласника, а відтак ТОВ "Річ Таун" є недобросовісним набувачем цього майна.
У постанові від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала про важливе значення належної перевірки обставин, які свідчать про добросовісність або недобросовісність набувача, як для застосування положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна як такого, що може вважатися відповідним нормам справедливого судового розгляду згідно зі статтею 6 Конвенції.
У свою чергу у постановах від 13.02.2024 у справі №910/2592/19 та від 21.09.2022 у справі №908/976/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що перевірка добросовісності набувача майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування майна. 
Ураховуючи ці позиції, апеляційний суд вважає, що саме під час розгляду вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння слід досліджувати питання чи належить спірне майно до спільної сумісної власності, обставини вибуття цього майна спільної власності подружжя та набуття такого майна ТОВ "Річ Таун" у контексті з`ясування наявності/відсутності недобросовісних дій з боку відповідача-2. 
Разом з тим, вимог про витребування спірного нерухомого майна з чужого незаконного володіння відповідача-2 у спільну сумісну власність подружжя позивачкою заявлено не було, про що вірно вказав суд першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів ТОВ “Річ Таун” про передачу до статутного капіталу земельних ділянок та житлових будівель, визнання недійсними та скасування актів прийому - передачі майна до статутного капіталу, скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем-2 не призведе до поновлення порушених прав позивача.
Приймаючи до уваги, що обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, суд не викладає в рішенні суду висновків щодо досліджених фактичних обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, оскільки такі висновки мотивувальної частини судового рішення можуть розцінюватися як преюдиційні обставини під час розгляду інших справ за участі сторін цього спору (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №906/1336/19 від 08.06.2021). 
Таким чином, дослідивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять. 
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області апеляційний суд зазначає наступне.
Апелянт просить змінити мотивувальну частину прийнятого рішення місцевого суду, посилаючись на такі доводи:
- На думку апелянта спір випливає з суто сімейних правовідносин, не містить правовідносин господарського характеру, а відтак не підлягає розгляду у господарському суді;
- На думку апелянта висновок суду першої інстанції про належний та ефективний спосіб судового захисту порушеного права позивачки шляхом витребування майна з незаконного володіння (віндикаційний позов) є помилковим, а відтак його слід вилучити з мотивувальної частини рішення.
Пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України визначає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18.
Корпоративними є спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи (постанови Великої Палати Верховного Суду у справах №№ 921/36/18, 910/8132/19, 804/14471/15, 260/91/19).
Об`єктом спірних відносин є певне майно, яке входить до складу статутного капіталу господарського товариства. Позовні вимоги стосуються прийняття господарським товариством рішень щодо утворення статутного капіталу та розподілу часток учасників. Виходячи зі змісту частини 1, 2 статті 96-1 ЦК України, спірні правовідносини мають комплексний характер, частина яких є корпоративними, оскільки можливі правові наслідки вирішення такого спору впливають на юридичну долю господарського товариства та його учасників.
З огляду на зазначене, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування п.1 частини 1 статті 231 ГПК України. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо внесення змін до мотивувальної частини рішення суд апеляційної інстанції відхиляє з підстав, які наведені у тексті постанови.
Стосовно доводів апеляційних скарг на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2025 р. колегія суддів зазначає наступне. 
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. - заяву представника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" 20 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Розглянувши доводи поданих сторонами апеляційних скарг, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України.
Відповідно до положень статей 16, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру;
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
З матеріалів справи вбачається, що згідно ордеру серії АЕ № 1249967 від 15.08.2024, представництво інтересів ОСОБА_2 у справі № 902/773/24 здійснював адвокат Довгаль Сергій Володимирович. Також згідно ордеру серії АЕ № 1116025 від 15.08.2024, представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" у справі № 902/773/24 здійснював адвокат Довгаль Сергій Володимирович.
Представником відповідача-1 з дотриманням вимог, передбачених частиною 8 статті 129 ГПК України, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано суду 13.08.2025 докази на підтвердження вказаних витрат разом із заявою № б/н від 13.08.2025 (вх. № 01-34/8508/25 від 14.08.2025), до якої додано договір про надання правової допомоги № б/н від 15.08.2024, укладений між ОСОБА_2 (клієнт) та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем (адвокат), додаткову угоду від 15.08.2024 до договору про надання правової допомоги 15.08.2024, акт приймання-передачі від 12.08.2025 правової допомоги та грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 15.08.2024 року.
Представником відповідача-2 з дотриманням вимог, передбачених частиною 8 статті 129 ГПК України, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано суду 13.08.2025 докази на підтвердження вказаних витрат разом із заявою № б/н від 13.08.2025 (вх. № 01-34/8509/25 від 14.08.2025), до якої додано договір про надання правової допомоги № б/н від 15.08.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" (клієнт) та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем (адвокат), додаткову угоду від 15.08.2024 до договору про надання правової допомоги 15.08.2024, акт приймання-передачі від 12.08.2025 правової допомоги та грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 15.08.2024 року.
За умовами розділу 1 договорів про надання правової допомоги від 15.08.2024 (далі - договорів) адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань.
- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру.
- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).
- представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах Державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.
Згідно з розділом 3 договорів розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокат за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт також зобов`язується додатково виплатити адвокату "гонорар успіху" в розмірі 10% від присудженої на користь клієнта грошової суми та/або ринкової вартості рухомого чи нерухомого майна або іншого матеріального блага.
Цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього. Дія договору припиняється після виконання сторонами всіх своїх зобов`язань (абзаци 1, 2 розділу 4 договорів).
15.08.2024 між ОСОБА_2 та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги 15.08.2024.
15.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги 15.08.2024.
За змістом вказаних додаткових угод сторонами визначено розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цих договорів правову допомогу, а саме:
- вартість однієї години роботи адвоката становить 2000 грн.;
- особиста участь адвоката в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції - 10 000 грн./засідання;
- участь адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції - 5000 грн./засідання;
- підготовка адвокатом заяв по суті справи - 10 000 грн./документ;
- підготовка адвокатом заяв з процесуальних питань - 5000 грн./документ;
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань - 2000 грн./година;
- підготовка адвокатом апеляційної/касаційної скарги - 10 000 грн./документ;
- транспортні видатки адвоката на прибуття в кожне судове засідання судів першої та апеляційної інстанції - 10 000 грн/засідання.
Також сторонами у вказаних додаткових угодах встановлено, що факт надання правової допомоги підтверджується актом приймання-передачі правової допомоги та грошових коштів.
12.08.2025 між ОСОБА_2 та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем підписано акт приймання-передачі від 12.08.2025 правової допомоги та грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 15.08.2024 року. 
За змістом вказаного акту адвокатом надано клієнту таку правничу (правову) допомогу: ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз (2,5 год. х 2000 грн. = 5000 грн.), підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року (10 000 грн.), аналіз позовної заяви в новій редакції та підготовка і подання відзиву на позовну заяву від 19 листопада 2024 року (10 000 грн.), підготовка та подання клопотання про витребування доказів від 08 жовтня 2024 року (5 000 грн.), підготовка та подання клопотання про надання позицій щодо юрисдикції спору від 20 листопада 2024 року (5 000 грн.), підготовка та подання клопотання про надання доказів від 10 січня 2025 року (5 000 грн.), підготовка та участь у судових засіданнях Господарського суду Вінницької області (11 х 5 000 грн. = 55 000 грн.), загальна вартість наданих послуг у господарській справі № 902/773/24 - складає 95 000 грн.
12.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем підписано акт приймання-передачі від 12.08.2025 правової допомоги та грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 15.08.2024 року.
За змістом вказаного акту адвокатом надано клієнту таку правничу (правову) допомогу: ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз (2,5 год. х 2000 грн. = 5000 грн.), підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року (10 000 грн.), підготовка та подання заперечення від 05 вересня 2024 року (5 000 грн.), підготовка та участь у судових засіданнях Господарського суду Вінницької області (11 x 5 000 грн. = 55 000 грн.); загальна вартість наданих послуг у господарській справі № 902/773/24 - складає 70 000 грн.
Частинами 4-6 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої інстанції було подано клопотанні від 18.08.2025 на заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в яких представник позивача просив зменшити розмір судових витрат, зазначив, що вважає, що заявником недотримано принципу співмірності таких витрат. 
Представник позивача вважав, що адвокатом не взято до уваги, що він представляв інтереси по суті ОСОБА_2 , про що свідчать його виступи у судових засіданнях, оскільки адвокатом висловлювалась позиція відповідача 1 - Качура О.В..
При визначенні суми відшкодування представником позивача зауважено щодо критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а не лише розміром гонорару, що не був сплачений адвокату.
Надаючи оцінку наведеним позивачем доводам та поданим відповідачами доказам щодо понесених правничих витрат судом враховано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони, зокрема, у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
У частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, 01.06.2022 року у справі № 914/4/20.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
У зв`язку із наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Така позиція слідує з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статі 129 цього Кодексу.
Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених частиною четвертою статті 129 ГПК України.
Верховним Судом у постанові від 22.12.2022 року у справі №903/643/21 викладено висновок, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може одночасно застосовувати критерії, що визначені як у ч. 5-7 ст.129 Господарського процесуального кодексу України (з власної ініціативи), так і в ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України (за клопотанням сторони).
Колегія суддів приймає до уваги, що матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем послуг з професійної правничої допомоги ОСОБА_2 та Товариству з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" у справі № 902/773/24.
Водночас, суд першої інстанції, дійшов висновку, заявлений відповідачами до стягнення з позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.
Як вбачається із акту приймання-передачі від 12.08.2025 правової допомоги та грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 15.08.2024 року підписаним між ОСОБА_2 та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем сторонами погоджено, що адвокатом надано клієнту правничу (правову) допомогу із ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз (2,5 год. х 2000 грн. = 5000 грн.), а також правову допомогу з підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року (10 000 грн.).
Колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що вказані види послуг, які зазначені відповідачем-1 окремо є одним і тим же видом послуг та охоплюються такою послугою як "підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року" з огляду на вимоги статті 165 ГПК України.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що послуга з ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз включає в себе правничі послуги з підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року.
Також, суд вірно було враховано, що ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз є етапом підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року. Отже, зазначення вказаних етапів підготовки відзиву як окремих видів послуг є безпідставним.
На переконання суду підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року без ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналізом є неможливим, оскільки ці послуги взаємопов`язані та зазначена у акті послуга з підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року включає в себе правничі послуги з ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналізу.
Таким чином, покладення на позивача витрат по оплаті правничої допомоги щодо надання послуги з ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналізом не відповідає критерію розумності, обґрунтованості та є безпідставним.
В цій частині, обґрунтованою є вимога про відшкодування витрат з надання правової допомоги щодо "підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року (10 000 грн.)".
Водночас, згідно з наявними у матеріалах справи документами підтверджується надання адвокатом зазначеної у акті правничої допомоги у частині надання послуг з аналізу позовної заяви в новій редакції та підготовки і подання відзиву на позовну заяву від 19 листопада 2024 року (10 000 грн.), підготовки та подання клопотання про витребування доказів від 08 жовтня 2024 року (5 000 грн.), підготовки та подання клопотання про надання позицій щодо юрисдикції спору від 20 листопада 2024 року (5 000 грн.), підготовки та подання клопотання про надання доказів від 10 січня 2025 року (5 000 грн.), підготовки та участі у судових засіданнях Господарського суду Вінницької області (11 х 5 000 грн. = 55 000 грн.).
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем-1 документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи №902/773/24 у сумі 90 000,00 гривень.
У задоволені заявлених до стягнення представником відповідача-1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 гривень слід відмовити у зв`язку із їх невідповідністю критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та обгрунтованості.
Згідно із актом приймання-передачі від 12.08.2025 правової допомоги та грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 15.08.2024 року підписаним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" та адвокатом Довгалем Сергієм Володимировичем сторонами погоджено, що адвокатом надано клієнту правничу (правову) допомогу із ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз (2,5 год. х 2000 грн. = 5000 грн.), а також правову допомогу з підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року (10 000 грн.).
На переконання суду вказані види послуг, які зазначені відповідачем-2 окремо є одним і тим же видом послуг та охоплюються такою послугою як "підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року" з огляду на вимоги статті 165 ГПК України.
З урахуванням викладеного, суд дійшов вірного висновку, що послуга з ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз включає в себе правничі послуги з підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року.
Суд враховує, що ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналіз є етапом підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року. Отже, зазначення вказаних етапів підготовки відзиву як окремих видів послуг є безпідставним.
На переконання суду підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року без ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналізом є неможливим, оскільки ці послуги взаємопов`язані та зазначена у акті послуга з підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року включає в себе правничі послуги з ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналізу.
Таким чином, покладення на позивача витрат по оплаті правничої допомоги щодо надання послуги з ознайомлення адвоката з матеріалами і обставинами справи та їх аналізом не відповідає критерію розумності, обґрунтованості та є безпідставним.
В цій частині, обґрунтованою є вимога про відшкодування витрат з надання правової допомоги щодо "підготовки та подання відзиву на позовну заяву від 15 серпня 2024 року (10 000 грн.)".
Водночас, згідно з наявними у матеріалах справи документами підтверджується надання адвокатом зазначеної у акті правничої допомоги у частині надання послуг з підготовки та подання заперечення від 05 вересня 2024 року (5 000 грн.), підготовка та участь у судових засіданнях Господарського суду Вінницької області (11 x 5 000 грн. = 55 000 грн.).
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем-2 документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи № 902/773/24 у сумі 65 000,00 гривень. 
У задоволені заявлених до стягнення представником відповідача-2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень суд першої інстанції правомірно відмовив у зв`язку із їх невідповідністю критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та обґрунтованості.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо неспівмірності розміру заявлених відповідачами до стягнення витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи суд вірно вказав на те, що предметом спору у цій справі є вимога до ОСОБА_2 та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" про визнання недійсними та скасування рішень про передачу до статутного капіталу земельних ділянок та житлових будівель, визнання недійсними та скасування актів прийому - передачі до статутного капіталу, скасування рішень державного реєстратора.
За своєю категорією ця справа не характеризується високим рівнем складності, наявністю виключної правової проблеми і не потребувала великого обсягу юридичної та технічної роботи з урахуванням незмінності правової позиції відповідачів впродовж розгляду справи, аналогічної позицій обох відповідачів.
Судом також вірно наголошено на тому, що адвокатом одночасно надавалася правова допомога обом відповідачам. Відповідачем-1 є ОСОБА_2 , відповідачем-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Річ Таун". 
Як убачається із наявного у матеріалах справи витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником та єдиним учасником, а також кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" є відповідач-1 ОСОБА_2 , інтереси якого також представляв адвокат Довгаль Сергій Володимирович. 
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку правильного висновку про те, що заявлені відповідачами до стягнення витрати на професійну правничу допомогу з наданої правничої допомоги ОСОБА_2 та Товариству з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" не відповідають критерію розумності їх розміру та не є співмірними зі складністю справи.
З огляду на викладене, виходячи з критеріїв реальності та розумності витрат на правову допомогу, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, зважаючи на правову позицію позивача, викладену у запереченнях на заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачами до стягнення з позивача, а саме: за заявленими ОСОБА_2 вимогами - до 30 000,00 гривень; за заявленими ТОВ "Річ Таун" вимогами - до 20 000,00 гривень. 
Відтак у задоволенні заяв відповідачів в частині розподілу/стягнення відповідно 60 000,00 гривень та 45 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу Господарський суд Вінницької області - відмовив.
Враховуючи вище викладене, судова колегія вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення заяв ОСОБА_2 на суму 30 000 та ТОВ "Річ Таун" на суму 20 000 про відшкодування витрат професійну правову допомогу, оскільки дані сума відповідають критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також, ці витрати мають характер необхідних і є співрозмірними із обсягом виконаної адвокатом роботи у суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг стосовно того, що додаткове рішення в частині задоволення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі не відповідає критерію реальності, необхідності та розумності.
Отже, судом першої інстанції було прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване додаткове рішення, а скаржниками м в апеляційних скаргах вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду. 
Таким чином, у апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області та апеляційних скаргах ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" та ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24 не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін. 
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційних скарг, а також не встановивши у рішенні та додатковому рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення та додаткового рішення суду першої інстанції. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційних скарг висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення та додаткового рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення та додаткове рішення господарського суду – без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційних скарг покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.08.25р. у справі №902/773/24 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Апеляційні скарги  ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ Таун" та ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.25р. у справі №902/773/24 - залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/773/24 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "22" грудня 2025 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л. 

Суддя   Маціщук А.В. 

Суддя   Бучинська Г.Б.