РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/6049/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач-2) про:
визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 19.02.2025 № 172050006983 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку;
зобов`язання відповідача-2 призначити позивачу з 02.02.2025 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.
За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що вона відноситься до 3 категорії осіб, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, передбаченими Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в т.ч.: на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. В лютому 2025 року позивач звернулась до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яку за принципом екстериторіальності було скеровано до відповідача-1 для розгляду по суті. Відповідач-1 рішенням від 19.02.2025 № 172050006983 відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням необхідного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993. Такі дії пенсійного органу позивач вважає протиправними, оскільки факт її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення протягом необхідного періоду стверджується довідкою Рафалівської селищної ради Рівненської області від 13.01.2025 № 79, витягом з реєстру Рафалівської територіальної громади № 205/002378521 від 18.02.2025, свідоцтвом про неповну середню освіту № НОМЕР_1 від 10.06.1986, записами у трудовій книжці про періоди роботи в зоні гарантованого добровільного відселення, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 . З наведених мотивів, просить позов задовольнити в повному обсязі.
08.08.2025 через підсистему «Електронний Суд» ЄСІСТ суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 вказує, що позивач не набула права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Так, відповідач вказує, що відповідно до статей 44, 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проведено перевірку достовірності видачі довідки від 13.01.2025 № 79 про факт реєстрації і проживання позивача в с. Малий Жолудськ з 26.04.1986 по 02.05.1993 та з 09.08.2023 по даний час. За результатами проведеної перевірки встановлено, що наявні записи про реєстрацію позивача в с. Малий Жолудськ Вараського району Рівненської області з 01.01.1986 по (дата вибуття не зазначена), з (дата прибуття не зазначена) по 02.05.1993 та з 09.03.2023 по даний час. Окрім того, в погосподарській книзі за 1986 по 1990 роки на 01.01.1987 зазначено: м. Ростов на Дону ж.д.уч.-ІК (дата вибуття і прибуття не зазначена). Рекомендовано видати оновлену довідку. Наведені вище обставини в сукупності, на переконання відповідача, не підтверджують період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років. З огляду на вказане, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою суду від 04.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.
Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (3 категорії), що підтверджується довідкою потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3, № 1197 від 30.04.2024, виданою Рівненською обласною державною адміністрацією.
11.02.2025 позивач звернулась до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказану заяву отримано пенсійним органом 11.02.2025 та зареєстровано за № 324.
На підставі пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), за принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії від 11.02.2025 № 324 направлено для розгляду до відповідача-1.
19.02.2025 відповідачем-1 прийнято рішення № 172050006983, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку із відсутністю необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (три роки). У спірному рішенні відповідачем-1 зазначені наступні мотиви його прийняття: страховий стаж особи становить 30 років 04 місяці 12 днів; період роботи (проживання) особи у зоні гарантованого добровільного відселення – відсутній, оскільки періоди проживання в зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до довідки від 13.01.2025 № 79 не підтверджуються первинними документами; рекомендовано надати оновлену довідку (акт перевірки достовірності документів, виданих для оформлення пенсії від 05.02.2025 № 1700-1002-1/722).
Позивач, не погоджуючись з рішенням про відмову в призначенні пенсії та вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII).
Статтею 49 Закону № 796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Водночас, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Водночас, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Згідно з частиною першою статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
При цьому, пункт 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII містить примітку, згідно з якою початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993.
Водночас, початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.19686) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому, максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.
Тотожна правова позиція щодо умов визначення наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на максимальну величину без застосування початкової величини (передбаченої приміткою до пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII) висловлена Верховним Судом у постанові від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22 (адміністративне провадження № К/990/634/24).
Таким чином, зменшення пенсійного віку відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ здійснюється з урахуванням двох самостійних умов:
1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період;
2) проживання щонайменше 3 роки станом на 01.01.1993 є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.
В той же час, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 щонайменше 3 роки.
Судом встановлено, що відповідачем-2 відповідно до статей 44, 64 Закону № 1058-VI проведено перевірку обґрунтованості довідки про факт реєстрації та проживання в зоні гарантованого добровільного відселення від 13.01.2025 № 79, виданої Рафалівською селищною радою Вараського району Рівненської області. 
Так, за наслідками перевірки довідки № 79, відповідачем складений Акт перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії, від № 1700-1002-1/722 від 05.02.2025 (далі – Акт № 1700-1002-1/722). Для проведення перевірки, як слідує зі змісту Акта № 1700-1002-1/722, використано: погосподарську книгу № 7 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № НОМЕР_4 ; погосподарську книгу № 11 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_5 , погосподарську книгу № 5 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № НОМЕР_6 .
Згідно з висновками Акта № 1700-1002-1/722, за результатами перевірки встановлено, що мають місце записи про реєстрацію ОСОБА_2 в селі Малий Жолудськ Вараського району Рівненської області з 01.01.1986 по (дата вибуття не зазначена), з (дата прибуття не зазначена) по 02.05.1993 та з 09.08.2023 по даний час; в погосподарській книзі за 1986-1990 роки на 01.01.1987 зазначено: м. Ростов на Дону ж.д.уч.-1к. (дата вибуття і прибуття не зазначена); рекомендовано надати оновлену довідку.
Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Так, згідно із наявною в матеріалах справи довідкою Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області від 13.01.2025 № 79 (далі – довідка № 79), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дійсно була зареєстрована і проживає в селі Малий Жолудськ Вараського району Рівненської області з 26.04.1986 по 02.05.1993 та з 09.08.2023 по даний час. 
Зазначене також підтверджується долученими витягами з реєстру територіальної громади № 2025/002378521 від 18.02.2025 (далі – витяг №2025/002378521) та № 2025/000484688 від 14.01.2025 (далі – витяг № 2025/000484688).
Село Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.
Суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні гарантованого добровільного відселення.
Також, суд враховує, що за загальним правилом місце постійного проживання особи нерозривно пов`язане з місцем її постійного навчання (практики, стажування тощо) або роботи.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 (адміністративне провадження № К/9901/45843/18) та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 (адміністративне провадження № К/9901/22569/18, К/9901/22573/18).
Крім того, у постановах від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 (провадження № К/990/40765/23), від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22 (адміністративне провадження № К/990/11776/23), від 02.10.2024 у справі № 500/551/23 (адміністративне провадження № К/990/28639/23) Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання (роботи) в ній особи.
З даного приводу суд зауважує, що до матеріалів справи позивачем було долучено копію свідоцтва про неповну середню освіту № НОМЕР_1 від 10.06.1986, згідно якого позивач закінчила в 1986 році Маложолудську восьмирічну школу село Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області. 
Відтак, суд враховує, що навчання позивача в Маложолудській восьмирічній школі підтверджує факт її постійного проживання (фізичного перебування особи) в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26.04.1986) по 10.06.1986, оскільки за загальним правилом місце постійного проживання особи нерозривно пов`язане з місцем її постійного навчання або роботи. Наведене не суперечить висновкам Акта № 1700-1002-1/722.
На підставі вказаного вище суд приходить висновку про те, що в період з моменту аварії 26.04.1986 до 10.06.1986 (дата видачі свідоцтва про неповну середню освіту) позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, а саме в селі Малий Жолудськ Вараського району Рівненської області, а відтак відповідач безпідставно не зарахував зазначений період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.
Крім того, згідно з наявною в матеріалах судової справи трудовою книжкою серії НОМЕР_7 , з 06.06.1988 по 31.08.1989 позивач була зарахована на посаду помічника повара шкільної їдальні Рафалівської середньої школи. 
У зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що в період роботи у шкільній їдальні Рафалівської середньої школи з 06.06.1988 по 31.08.1989, місцем її проживання було село Малий Жолудськ Вараського району Рівненської області, оскільки вказане стверджується довідкою № 79, витягом № 2025/002378521, а також не суперечить висновкам Акта № 1700-1002-1/722.
Суд також зауважує, що довідкою № 79 та витягом № 2025/002378521 охоплюється період проживання позивача з 01.09.1989 по 10.05.1990 в с. Малий Жолудськ Вараського району Рівненської області, за який у трудовій книжці відсутні відомості щодо працевлаштування. 
А відтак суд приходить до висновку, що період з 01.09.1989 по 10.05.1990 також повинен враховуватись до періоду проживання поживання в зоні гарантованого добровільного відселення, що не суперечить висновкам Акта № 1700-1002-1/722.
Щодо твердження позивача про те, що відповідачем-1 не було враховано період з 11.05.1990 по 30.11.2019, під час якого вона працювала у Володимирецькій центральній районній лікарні, то суд зазначає наступне.
Так, у долученій до матеріалів справи копії трудової книжки міститься запис № 3 від 11.05.1990, згідно якого позивач була прийнята на посаду робітника харчоблоку Володимирецької центральної районної лікарні, яка в подальшому була перейменована на КНП «Володимирецька ЦРЛ» (запис № 5 від 01.11.2018). 30.11.2019 позивач була звільнена у зв`язку з ліквідацією підрозділу, про що свідчить запис № 6 в трудовій книжці.
Водночас, довідкою № 79 встановлено, що позивач зареєстрована і проживала в с. Малий Жолудськ у період з 26.04.1986 по 02.05.1993 (за винятком 1987 року згідно з висновками Акта № 1700-1002-1/722), що також стверджується витягом № 2025/002378521. 
Матеріалами справи також підтверджується, що 20.04.1991 Великожолудською сільською радою було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .
Суд також враховує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син, місце народження – с. Малий Жолудськ, Володимирецький район, Рівненська область, про що свідчить долучена до позовної заяви копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Суд наголошує, що трудова книжка не є документом на підтвердження місця проживання особи. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.10.2024 у справі № 140/14380/23 (адміністративне провадження № К/990/17168/24) і суд не має підстав не погодитись із запропонованим підходом.
Разом з тим, суд зауважує, що місце проживання позивача в період роботи у Володимирецькій центральній районній лікарні з 11.05.1990 по 02.05.1993 підтверджено довідкою № 79 та витягом № 2025/002378521, а відтак такий період має бути зарахований до часу проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення. 
Водночас, суд відхиляє доводи позивача про зарахування до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 03.05.1993 по 30.11.2019 (дати звільнення з Володимирецької центральної районної лікарні), оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту проживання позивача у вказаний період в зоні гарантованого добровільного відселення.
Крім того, суд вказує, що згідно довідки № 79 в період з 09.08.2023 по день досягнення позивачем пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) позивач зареєстрована і проживає в с. Малий Жолудськ Вараського району Рівненської області, що також підтверджується долученим витягом №2025/000484688 та не суперечить висновкам Акта № 1700-1002-1/722. 
Відтак, суд дійшов висновку, що період з 09.08.2023 по 01.02.2025 також підлягає зарахуванню до періоду проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення, а відтак відповідач безпідставно не зарахував зазначений період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.
Таким чином, загальний документально підтверджений період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 06 років 09 місяців 29 днів, в т.ч.: 
в період з моменту аварії (26.04.1986) по 10.06.1986 - 01 місяць 16 днів; 
в період з 06.06.1988 по 31.08.1989 – 01 рік 02 місяці 21 день;
в період з 11.05.1990 по 02.05.1993 – 02 роки 11 місяців 22 дні;
в період з 09.08.2023 по 02.02.2025 – 01 рік 05 місяців 25 днів.
З огляду на наведене, позивач набув права як на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, так і максимальної величини зниження пенсійного віку на 6 років.
Одночасно суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 55 Закону № 796-XII також є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Також, суд повторює, що згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
В силу вимог абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII позивач має право на зменшення на 6 років як пенсійного віку, так і страхового стажу.
Тобто, для призначення пенсії на пільгових умовах позивач повинна мати страховий стаж в розмірі 26 років, оскільки пенсійного віку - 54 років - позивач досягнула у 2025 році.
Згідно зі спірним рішенням про відмову у призначенні пенсії від 19.02.2025 № 172050006983, наданими позивачем документами підтверджено наявність у неї страхового стажу обсягом 30 років 04 місяці 12 днів.
Таким чином, суд констатує, що при зверненні із заявою про призначення пенсії від 11.02.2025 позивач підтвердила право на зниження пенсійного віку на 6 років та наявність страхового стажу понад 26 років, а тому відповідач-1 приймаючи рішення від 19.02.2025 № 172050006983 діяв всупереч приписам Конституції України та Закону № 796-XII, чим порушив право позивача на соціальний захист у старості.
В сукупності встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 172050006983 від 19.02.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.
Пенсія призначається з дня звернення із заявою про призначення пенсії, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (частина перша статті 45 Закону № 1058-IV).
Суд враховує, що подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на підставі пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності було направлено для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Відтак, згідно п. 4.5 розділу IV Порядку № 22-1 рішення про призначення пенсії приймається за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, до якого надійшла заява.
З огляду на вказане, підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію ОСОБА_1 відсутні, оскільки таке не є пенсійним органом визначеним за принципом екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії.
Водночас, наведене зумовлює для суду необхідність у виході за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 9 КАС України з метою повного та ефективного захисту (відновлення) порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 02.02.2025.
Відповідно до частини першої, другої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн, відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн, оскільки саме його рішення про відмову в призначенні пенсії зумовило порушення прав позивача.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.02.2025 № 172050006983, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 02.02.2025 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області суму судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн, 60 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 05.02.2026. 
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 );
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29013; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21318350); 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076).

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК