ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 р. 	Справа № 520/642/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.08.25  по справі № 520/642/25
за позовом        ОСОБА_1  
до       Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві ,       Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до  Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.08.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив їй у застосуванні під час обчислення пенсії показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Вважаючи свої права порушеними позивач звернулась до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.08.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві  здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.08.2023.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1  у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Не погодившись з вказаним рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду Україні в  Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025  у справі №520/642/25 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення у цій справі , яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачу з 27.12.2001 призначена пенсія, то при зверненні ОСОБА_1 із заявою від 16.08.2023, здійснене не нове призначення пенсії, а саме переведення на інший вид пенсії за матеріалами пенсійної справи. Отже, враховуючи те, що позивач скористалась правом виходу на пенсію у 2001 році, то Головне управління ПФУ в Харківській області діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.
Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що розрахунок пенсії ОСОБА_2 проведено з урахуванням середньої заробітної плати  по Україні за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення (7405,03 грн). розмір пенсії з 16.08.2023 склав 3488,49 грн., з урахуванням загального трудового стажу 38 років 05 місяців 17 днів та середньомісячного заробітку в розмірі 8400,27 грн. за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991, розрахований за формулою: (7405,03 (середня зарплата (дохід) по Україні за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати) х 1,13440 (коефіцієнт заробітної плати) х 0,38417 (коефіцієнт стажу) + 261,36 грн. (доплата за понаднормовий стаж (ст.28 Закону). 
Відтак, вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є правомірними.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу  без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та з 27.12.2001 року позивач отримувала пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 09.07.1991 №1788-ХІІ.
16.08.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України  в м.Києві з заявою, в якій просила перейти на інший вид пенсії – за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
Враховуючи принцип екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуло вказану заяву та рішенням від 23.08.2023 року переведено ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.08.2023. 
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 23.12.2024 №2600-0202-8/243711, наданого як відповідь на адвокатський запит представника позивача,  розрахунок пенсії ОСОБА_2 проведено з урахуванням середньої заробітної плати  по Україні за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення (7405,03 грн). розмір пенсії з 16.08.2023 склав 3488,49 грн., з урахуванням загального трудового стажу 38 років 05 місяців 17 днів та середньомісячного заробітку в розмірі 8400,27 грн. за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991, розрахований за формулою: (7405,03 (середня зарплата (дохід) по Україні за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати) х 1,13440 (коефіцієнт заробітної плати) х 0,38417 (коефіцієнт стажу) + 261,36 грн. (доплата за понаднормовий стаж (ст.28 Закону). Для проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки відсутні правові підстави.
Вважаючи  протиправними дії пенсійних органів щодо обчислення  пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої  інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 46 Основного Закону України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Разом з цим, статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено призначення трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мали працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
При цьому, як визначено у статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Згідно з абзацом другим частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Спір у цій справі стосується наявності підстав для перерахунку позивачу пенсії за віком на підставі норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV із застосуванням для обчислення пенсійної виплати показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цього виду пенсії (2020-2022 роки).
Зокрема, спірним є розуміння сторонами процедури призначення пенсій на підставі норм згаданого Закону.
Так, позивач вважає, що у 2023 році вона набула право на призначення пенсії за віком на підставі норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV вперше, а тому при обчисленні пенсійної виплати відповідач на підставі частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV мав врахувати середній заробіток за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки.
Натомість відповідач переконаний, що оскільки позивачу до призначення пенсії за віком на підставі норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV у 2001 році вже призначалась пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, то у спірних відносинах мало місце переведення позивача з одного виду пенсії на інший.
А тому, для обчислення пенсійної виплати слід керуватись положеннями абзацу другого частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, якими передбачено застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз положень частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV свідчить про те, що зазначеною нормою регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 27.12.2001 призначено пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону №1788-ХІІ .
Натомість, за призначенням пенсії за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV ОСОБА_1 вперше звернулась у 2023 році.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що для обчислення позивачу пенсії за віком у 2023 році пенсійний орган мав врахувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії за віком, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), який дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, а також Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 13.02.2019 у справі №265/7301/16-а, від 09.12.2019 у справі №265/5293/17, від 02.03.2020 у справі №175/4084/16-а(2-а/175/86/16), від 16.06.2020 у справі №514/1675/16-а, від 24.06.2021 у справі №243/8903/16-а.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, як визначено частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Отже, наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані пенсійним органом під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, а також ураховуються судом у ході розгляду цієї справи.
За таких обставин, при обчисленні позивачу пенсії за віком у 2023 році на підставі норм Закону №1058-IV пенсійний орган має врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії, тобто, за 2020-2022 роки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог шляхом виходу за межі позовних вимог, визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.08.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві  здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.08.2023.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 по справі № 520/642/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Я.В. П`янова    В.Б. Русанова