УХВАЛА
 
24 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 608/1147/19
провадження № 61-14507ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум-Плюс» до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Чортківська міська рада, третя особа, Приватне підприємство «Світоч-Б», про захист інтересів суб`єкта господарювання на видобуток корисної копалини місцевого значення шляхом визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації,
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аурум-Плюс» (далі - ТОВ «Аурум-Плюс») звернулося до суду з указаним позовом.
Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Аурум-Плюс» задоволено.
Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 453839 від 26 березня 2010 року за кадастровим номером 6125581000:01:001:1753, виданого на підставі розпорядження Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області від 22 березня 2010 року № 190, на ім`я ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 2 (два) га, яка розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, і призначена для ведення особистого селянського господарства.
Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 453841 від 26 березня 2010 року за кадастровим номером 6125581000:01:001:1754, виданого на підставі розпорядження Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області від 22 березня 2010 року № 189, на ім`я ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 2 (два) га, яка розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, і призначена для ведення особистого селянського господарства.
Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 453840 від 26 березня 2010 року за кадастровим номером 6125581000:01:001:1752, виданого на підставі розпорядження Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області від 22.03.2010 року №188, на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 (два) га, яка розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, і призначена для ведення особистого селянського господарства.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПП «Світоч-Б» задоволено. Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року, в якій висловлює незгоду з мотивами постанови. 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Заявник у касаційній скарзі посилається, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 13 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах.
 
Верховний Суд звертає увагу, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.
 
Фактично обгрунтування підстави касаційного оскарження зводиться до того, що суд апеляційної інстанції в своїй мотивувальній частині не зробив жодних посилань на висновки Верховного Суду. Такі доводи не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Узагальнюючи наведене, оскільки заявником не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження, тому, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.
 
Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум-Плюс» до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Чортківська міська рада, третя особа, Приватне підприємство «Світоч-Б», про захист інтересів суб`єкта господарювання на видобуток корисної копалини місцевого значення шляхом визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації вважати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        І. Ю. Гулейков