ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 лютого 2026 року справа №200/5807/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року (повне судове рішення складено 10 вересня 2025 року) у справі № 200/5807/25 (суддя в І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач) у якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати пункт 27 рішення Міністерства оборони України, оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.04.2025 № 29/д, прийняте за результатами розгляду заяви позивача про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги як члену сім`ї, загиблого військовослужбовця, ОСОБА_2 ; - зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у зв`язку із загибеллю батька, військовослужбовця Збройних Сил України – ОСОБА_2 , під час захисту Батьківщини з урахуванням висновків суду у справі та призначити виплату позивачу такої одноразової грошової допомоги.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , у зв`язку із загибеллю батька – військовослужбовця Збройних Сил України, звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Однак комісія Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки заявник не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого. Позивач, наголошуючи на протиправності такого висновку, звертає увагу суду на зміни, внесені до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом від 09.12.2023 № 3515-ІХ відповідно до яких законодавець для визначення осіб, які є членами сім`ї застосував критерій «родинних відносин» без обмеження їх віком. Тобто діти загиблого військовослужбовця, незалежно від досягнення ними повноліття, вважаються членами його сім`ї. Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги (далі – ОГД) 06.01.2025, після набрання чинності Законом України від 09.12.2023 № 3515-ІХ, утім Міністерство оборони України у порушення ст.ст. 19, 58 Конституції України, ухвалюючи спірне у справі рішення, не взяло до уваги зміни, внесені до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом від 09.12.2023 № 3515-ІХ, чим порушило права позивача, а тому він звернувся до суду за їх захистом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року частково задоволені позовні вимоги. Визнано протиправним та скасовано пункт 27 рішення Міністерства оборони України, оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.04.2025 № 29/д, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, ОСОБА_2 . Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у зв`язку із загибеллю батька військовослужбовця Збройних Сил України – ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що фундаментальна правова помилка суду першої інстанції полягає у неправильному застосуванні темпоральних меж дії нормативно-правових актів. Суд помилково поширив дію нової редакції закону на правовідносини, юридичний склад яких повністю сформувався та завершився до набрання чинності цим законом, чим прямо порушив непорушний конституційний принцип незворотності дії закону в часі, закріплений у статті 58 Конституції України. Матеріальне право на отримання одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) виникає та фіксується в момент загибелі військовослужбовця і регулюється виключно законодавством, чинним на цю дату. Застосована судом першої інстанції концепція «триваючих правовідносин» є хибним тлумаченням правової доктрини та прямо суперечить усталеній практиці Верховного Суду. Оскаржуване рішення створює довільний та дискримінаційний підхід до реалізації соціальних гарантій. У позивача було відсутнє «законне очікування» на отримання виплати за стандартами практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити з таких підстав.
Установлені судом фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт ID-картка № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ) про що свідчить Свідоцтво про народження від 19.09.2001 серія НОМЕР_3 .
Свідоцтвом про смерть від 26.05.2023 серія НОМЕР_4 підтверджено факт смерті ОСОБА_2 01.04.2023.
Витягом з наказу командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади від 02.08.2023 № 214-рс підтверджується, що солдат за призовом ОСОБА_2 виключений зі списків Збройних Сил України у зв`язку зі смертю внаслідок отримання вогневого поранення несумісного із життям під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Загибель настала під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини.
Аналогічне викладено у витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 02.08.2023 № 577.
06 січня 2025 року позивач звернувся до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою за формою згідно Додатка 1 до Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, де просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 батька – солдата ОСОБА_2 .
У витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.04.2025 № 29/l зазначено про повернення документів ОСОБА_1 для призначення ОГД на доопрацювання, оскільки коло осіб, які мають право на призначення та отримання ОГД, визначені у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинній у редакції станом на момент смерті військовослужбовця. Заявник не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого, також з поданих документів не можливо установити чи є він непрацездатним (особою з інвалідністю) і перебував на його утриманні.
З огляду на викладене, вирішено повернути документи ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що заявник перебував на утриманні загиблого військовослужбовця.
Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що момент виникнення права, як об`єктивна категорія, є 06.01.2025 – дата реалізації такого права шляхом звернення із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на дату звернення і дату вирішення по суті питання заявника відповідач мав застосовувати норми законодавства у діючій редакції (пряма дія), тобто норми Закону № 2011 у редакції Закону № 3515.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Правова оцінка суду.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ.
Статтею 41 вказаного закону передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011, у редакції, чинній станом на 01.04.2023)
1. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
2. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
Стаття 16-1. Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги
1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Стаття 16-2. Розмір одноразової грошової допомоги
3. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Стаття 16-3. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги
1. Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги від 09.12.2023 № 3515-IX (далі – Закон № 3515), який набрав чинності 29.03.2024 ст. 16-1 викладена у такій редакції:
1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
Розділ II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3515.
1. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 3 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.
2. Цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі – Постанова № 168, у редакції станом на дату загибелі військовослужбовця)
2. Установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45 затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.
Пункт 1.1. Цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.
Пункт 1.2. ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).
Пункт 1.3. Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Пункт 1.4. Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Пункт 1.7. ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.
Рішення про відмову у призначенні ОГД може бути оскаржене в установленому законодавством порядку до суду. У разі звернення отримувача ОГД до суду керівник уповноваженого органу забезпечує участь у судовому засіданні представника уповноваженого органу.
У цій справі спірним питанням є наявність у позивача права на отримання ОГД, передбаченої п. 2 Постанови № 168, як повнолітнього сина загиблого військовослужбовця.
Право на отримання грошової допомоги є матеріальним правом, яке виникає внаслідок настання конкретного, завершеного юридичного факту - загибелі (смерті) військовослужбовця. Саме в цей момент визначається коло осіб, які набувають право на допомогу, та умови її надання. Подальша процедура подання заяви та її розгляду є процесуальним механізмом реалізації вже існуючого, набутого права, а не моментом його виникнення.
На дату загибелі солдата ОСОБА_2 (01.04.2023), коло осіб - отримувачів одноразову грошву допомогу чітко визначалося статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ у редакції Закону № 2489-ІХ від 29.07.2022. Ця норма недвозначно встановлювала: «право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягни повноліття, утриманці загиблого (померлого)».
Оскільки позивач на момент загибелі батька був повнолітнім (21 рік) і не надав доказів перебування на його утриманні, у нього не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. 
Вищезазначений висновок узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду викладеною у низці справ зокрема, у постановах; від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19, від 24 січня 2024 року у справі № 420/9003/23; від 05 лютого 2025 року у справі №120/17960/23 відповідно до якої право на отримання одноразової грошової допомоги визначається законодавством, чинним на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Крім того, згідно пункту 2, розділу II Закону № 3515 визначена можливість застосування цього Закону до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги лише для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.04.2025 № 29/l щодо ОСОБА_1 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для позову в частині вимоги про визнання протиправним та скасування пункт 27 рішення Міністерства оборони України, оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.04.2025 № 29/д, прийняте за результатами розгляду заяви позивача про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги як члену сім`ї, загиблого військовослужбовця, ОСОБА_2 .
Позов в частині зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача з приводу призначення одноразової грошової допомоги у порядку п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у зв`язку із загибеллю батька, військовослужбовця Збройних Сил України – ОСОБА_2 , під час захисту Батьківщини з урахуванням висновків суду у справі та призначити виплату позивачу такої одноразової грошової допомоги є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування пункт 27 рішення Міністерства оборони України, оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.04.2025 № 29/д і тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/5807/25 – скасувати. 
Ухвалити по справі № 200/5807/25 нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.
Повне судове рішення – 05 лютого 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів А.А. Блохін 

Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко