П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9430/25	

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,
повний текст судового рішення
складено 11.09.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ГУ ДПС в Одеській області (далі – ГУДПС) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просило: 
- стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 64068,31 грн.
ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати винесені ГУДПС:
- податкове повідомлення-рішення №1804396-2411-1504 від 27.04.2023 року про нарахування до сплати за 2023 рік орендної плати в сумі 31231,60 грн. за користування на підставі договору оренди землі від 01.10.2018 року на праві оренди земельною ділянкою площею 0.1234 га, кадастровий номер №5122584300:02:003:0196, розташованої в АДРЕСА_1 ;
- податкове повідомлення-рішення №3955447-2411-1504-UА51120090000035170 від 10.05.2024 року про нарахування до сплати за 2024 рік орендної плати в сумі 32836,71 грн. за користування на підставі договору оренди землі від 01.10.2018 року на праві оренди земельною ділянкою площею 0.1234 га, кадастровий номер №5122584300:02:003:0196, розташованої в АДРЕСА_1 ;
- податкову вимогу №0029385-1308-1532 від 20.12.2023 року про нарахування податкового боргу в сумі 34068,31 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у задоволенні адміністративного позову ГУДПС до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 64068,31 грн. - відмовлено.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ГУДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги – задоволено.
Визнано протиправними та скасовано винесені ГУДПС податкові повідомлення-рішення №1804396-2411-1504 від 27.04.2023 року про нарахування до сплати за 2023 рік орендної плати в сумі 31231,60 грн. за користування на підставі договору оренди землі від 01.10.2018 року на праві оренди земельною ділянкою площею 0.1234 га. кадастровий номер №5122584300:02:003:0196, розташованої в АДРЕСА_1 ; податкове повідомлення-рішення №3955447-2411-1504-UА51120090000035170 від 10.05.2024 року, про нарахування до сплати за 2024 рік орендної плати в сумі 32836,71 грн. за користування на підставі договору оренди землі від 01.10.2018 року на праві оренди земельною ділянкою площею 0.1234 га. кадастровий номер №5122584300:02:003:0196, розташованої в АДРЕСА_1 ; податкову вимогу №0029385-1308-1532 від 20.12.2023 року про нарахування податкового боргу в сумі 34068,31 грн.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ГУДПС подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2018 року між Писарівською сільською радою (орендодавець) та фізичною особою ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності, кадастровий номер 5122584300:02:003:0196, для розміщення, експлуатації та обслуговування приміщення магазину-пекарні, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1234 га.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.10.2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 0,1234 га, кадастровий номер 5122584300:02:003:0196, на підставі договору оренди землі від 01.10.2018, строк дії – 20 років.
27 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ “МІЧУРІНА+” (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) майно і сплачує за нього встановлену грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу є нерухоме майно у вигляді магазину-пекарні, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Майно розташоване на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 0,1234 га, кадастровий номер 5122584300:02:003:0196, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Згідно виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.09.2019 року за № 33426974 за ТОВ “МІЧУРІНА+” зареєстровано право власності на нерухоме майно: магазин-пекарня, загальна площа 1154,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , підстава: договір купівлі-продажу № 94, виданий 27.09.2019 року.
27 квітня 2023 року ГУДПС винесено податкове повідомлення-рішення №1804396-2411-1504, яким ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 31231,91 грн. 
20 грудня 2023 року ГУДПС винесено податкову вимогу №0029385-1308-1532, згідно якої податковий борг ОСОБА_1 становить 31231,60 грн. 
10 травня 2024 року ГУДПС винесено податкове повідомлення-рішення №3955447-2411-1504-UА51120090000035170, яким ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік у розмірі 32836,71 грн. за земельну ділянку площею 0.1234 га. розташовану в АДРЕСА_1 .
Вважаючи податковий борг за вказаними ППР та вимогою узгодженим, ГУДПС звернулось до суду з позовною заявою про стягнення боргу.
Водночас, вважаючи зазначені ППР та вимогу протиправними, ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом щодо їх оскарження.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з дня реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на об`єкт магазин-пекарня, загальна площа 1154,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Писарівського сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 0,1234 га, кадастровий номер 5122584300:02:003:0196, до нового власника - ТОВ “МІЧУРІНА+” в силу прямої вказівки закону перейшло право оренди на вказану земельну ділянку згідно договору оренди землі від 01 жовтня 2018 року, укладеного між Писарівською сільською радою та фізичною особою ОСОБА_1 .. Тобто, з 27.09.2019 року фізична особа ОСОБА_1 втратила статус орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 5122584300:02:003:0196 на підставі договору землі від 01 жовтня 2018 року. Як наслідок, з огляду на зміст норм пункту 288.1 та 288.2 статті 288 ПК України, з 18.11.2015 позивачка не є платником орендної плати на підставі договору оренди землі від 01 жовтня 2018 року, тобто відсутні підстави для нарахування їй контролюючим органом орендної плати на підставі вказаного договору за податковий період 2023-2024 років.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Порядок нарахування та сплати орендної плати за землю регламентовано статтею 288 ПК України. 
Так, відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 ПК України встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України).
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Так, згідно з пунктами 285.1 та 285.2 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Пунктом 286.5 статті 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). 
Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. 
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня (пункту 287.2 статті 287 ПК України).
Порядок нарахування та сплати земельного податку регламентовано статтею 269 ПК України.
Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.
Згідно статті 271 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до ст. 271 базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Пунктом 286.1 статті 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є, зокрема, а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку (пункт 286.5 статті 286 ПК України).
Пунктом 286.6 статті 286 ПК України передбачено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. 
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. 
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. 
Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня (пункт 287.2 статті 287 ПК України).
У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин) (пункт 287.7 статті 287 ПК України.)
Власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.8 статті 287 ПК України).
Згідно з статтею 288 ПК України:
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
З наведеного вбачається, що платниками орендної плати за землю є орендарі земельних ділянок державної та комунальної власності, а об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду; контроль за справлянням орендної плати здійснюють контролюючі органи – відповідні територіальні підрозділи ДПС; підставою для нарахування – для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки; базовий податковий період – відповідний календарний рік, в разі припинення права користування земельною ділянкою - за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році; базою оподаткування – нормативна грошова оцінка урахуванням коефіцієнта індексації; розмір орендної плати визначається у договорі оренди, укладеному між орендодавцем та орендарем в межах мінімального та максимального розміру, визначеного відповідно до приписів статті 288 ПК України; розмір зобов`язань по орендній платі для фізичних осіб за відповідний базовий податковий період визначається контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях згідно інформації, наданих орендодавцем щодо орендарів земельних ділянок на підставі відповідних договорів оренди, з врахуванням інформації Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Постановою КМУ від 21.12.2011 №1386 затверджено Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів.
Так, пунктами 4, 9 вказаного вище Порядку, в редакції станом на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень в цій справі, передбачено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача; Мін`юст - про землевласників або землекористувачів, зокрема про найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), назву, номер та дату правовстановлюючого документа, кадастровий номер земельної ділянки, площу відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дату державної реєстрації речового права, цільове призначення, місцезнаходження земельної ділянки (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), розмір частки у праві спільної власності на земельну ділянку (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності), а також про об`єкти незавершеного будівництва.
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит ДФС та її територіальних органів надається відповідно до Порядку доступу посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки, нотаріусів, адвокатів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 24 грудня 2014 р. №722.
Інформація, що надійшла до ДФС та її територіальних органів, вноситься до інформаційних баз даних ДФС та використовується з урахуванням вимог, передбачених для інформації з обмеженим доступом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у спірних податкових повідомленнях-рішеннях визначив позивачці, як орендарю земельної ділянки, до сплати орендну плату за податкові періоди 2023-2024 роки, згідно договору оренди землі від 01 жовтня 2018 року, укладеного між Писарівською сільською радою та фізичною особою ОСОБА_1 , кадастровий номер 5122584300:02:003:0196 для розміщення, експлуатації та обслуговування приміщення магазину-пекарні, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1234 га.
Тобто, враховуючи норми статті 288 ПК України, контролюючий орган формально мав підстави прийняти податкові повідомлення-рішення про нарахування ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5122584300:02:003:0196.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ “МІЧУРІНА+” (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) майно і сплачує за нього встановлену грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу є нерухоме майно у вигляді магазину-пекарні, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Майно розташоване на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Писарівського сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 0,1234 га, кадастровий номер 5122584300:02:003:0196, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Згідно виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 27.09.2019 року за № 33426974 за ТОВ “МІЧУРІНА+” зареєстровано право власності на нерухоме майно: магазин-пекарня, загальна площа 1154,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , підстава: договір купівлі-продажу №94, виданий 27.09.2019 року.
Тобто, з 27.09.2019 року власником об`єкта нерухомого майна: магазину-пекарні, загальна площа 1154,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 0,1234 га, кадастровий номер 5122584300:02:003:0196 є ТОВ “МІЧУРІНА+”.
При цьому, за приписами ч.2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Частиною 1 статті 377 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).
Таким чином, у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. З моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що особа, яка набула права власності на це майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому, договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже договір оренди не підлягає розірванню.
Отже, право попереднього користувача земельною ділянкою припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки із одночасним набуттям такого права новим власником об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди. Новий власник об`єкта нерухомості набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки. Тобто зміна орендаря відбувається в силу прямої вказівки закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №922/510/19, постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 912/1581/19, від 26.01.2021 року у справі № 922/2459/19, від 17.04.2018 року у справі № 922/2883/17, від 04.07.2019 року у справі № 911/2244/18.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що з дня реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на об`єкт магазин-пекарня, загальна площа 1154,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Писарівського сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 0,1234 га, кадастровий номер 5122584300:02:003:0196, до нового власника - ТОВ “МІЧУРІНА+” в силу прямої вказівки закону перейшло право оренди на вказану земельну ділянку згідно договору оренди землі від 01 жовтня 2018 року укладеного між Писарівською сільською радою та фізичною особою ОСОБА_1 .. Тобто, з 27.09.2019 року фізична особа ОСОБА_1 втратила статус орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 5122584300:02:003:0196 на підставі договору землі від 01 жовтня 2018 року. 
Як наслідок, з огляду на зміст норм пункту 288.1 та 288.2 статті 288 ПК України, позивачка не є платником орендної плати на підставі договору оренди землі від 01 жовтня 2018 року, тобто відсутні підстави для нарахування йому контролюючим органом орендної плати на підставі вказаного договору за податковий період 2023-2024 років.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №1804396-2411-1504 від 27.04.2023 року, №3955447-2411-1504-UА51120090000035170 від 10.05.2024 року та податкова вимога №0029385-1308-1532 від 20.12.2023 року прийняті відповідачем неправомірно, а тому вимоги по зустрічному позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а позовна заяви ГУДПС до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк