ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14874/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога Фуд” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Перемога Фуд” (далі – ТОВ “Перемога Фуд”, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – митниця, митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05.08.2025 №UA205140/2025/000231/2.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 29.07.2025 з метою митного оформлення ввезених на митну територію України товарів – консервованих грибів торговельної марки Dream Valley, виробництва Dalian Kaifulong Foods Co., Ltd (Китай) – декларантом було подано митну декларацію (далі – МД) №25UA205140047562U4, в якій митна вартість товару була визначена за основним методом, а саме за ціною договору (вартістю операції).
Представник позивача послалася на положення статті 49, частини першої статті 51, статей 52, 53, 57 Митного кодексу України (далі – МК України), відповідно до яких митною вартістю є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а основним методом визначення митної вартості є метод за ціною договору. На підтвердження заявленої митної вартості, за твердженням позивача, до митного оформлення було подано повний пакет документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт), інвойс, специфікацію, пакувальний лист, сертифікати походження та якості, коносамент, транспортні документи, експортну митну декларацію країни відправлення, платіжні документи, а також документи, що підтверджують транспортні витрати.
Представник позивача зазначила, що оплата товару була здійснена на умовах 100% передоплати, що підтверджується платіжним документом (SWIFT) від 09.05.2025, який охоплює оплату за двома інвойсами в межах одного контракту. При цьому, на думку сторони позивача, спосіб та момент здійснення оплати не впливають на числове значення митної вартості товару, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 17.04.2018 у справі №815/329/17 та від 23.10.2018 у справі №815/137/17.
Окремо наголошує, що вимога митного органу про надання додаткових документів була необґрунтованою, оскільки митницею не було конкретизовано, які саме розбіжності або сумніви унеможливлюють визначення митної вартості за першим методом, чим порушено вимоги частин третьої та четвертої статті 53, частини другої статті 58 МК України. Представник позивача також зазначила, що прайс-лист не є обов`язковим документом для підтвердження митної вартості, а законодавством не встановлено вимог до його форми та змісту, що узгоджується з практикою Верховного Суду.
На думку представника позивача, підстав для коригування митної вартості не існувало, а рішення митного органу прийнято з порушенням митного законодавства, що є підставою для його скасування.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
Відповідач у поданому відзиві проти позову заперечив та зазначив, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.
В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на статті 49, 52, 53, 54, 55 МК України, статтю VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року, а також на Міжнародну конвенцію про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотську конвенцію), ратифіковану Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI. Відповідач зазначив, що митна вартість підлягає контролю з боку митних органів, а у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо її достовірності митниця має право витребовувати додаткові документи та приймати рішення про коригування митної вартості.
За твердженням відповідача, під час митного оформлення спрацювала автоматизована система управління ризиками, що зумовило проведення поглибленої перевірки поданих документів. У ході такої перевірки було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження митної вартості за основним методом, зокрема: відсутні належні банківські платіжні документи саме щодо оцінюваної партії товару; не підтверджено поетапність розрахунків за контрактом; не подано заявку на транспортно-експедиторські послуги; не ідентифікується відповідність вартості товару в інвойсі з даними митної декларації країни відправлення; поданий прайс-лист не містить повного асортименту продукції виробника.
Відповідач також послався на наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 “Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів”, наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”, а також наказ Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів”.
На думку відповідача, з огляду на виявлені розбіжності та неподання декларантом усіх витребуваних документів, митна вартість товару не могла бути визначена за першим методом, у зв`язку з чим митницею правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості та прийнято оскаржуване рішення.
На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 18.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Волинської митниці про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
ТОВ “Перемога Фуд” зареєстроване як юридична особа, основним видом економічної діяльності котрого є “46.90 Неспеціалізована оптова торгівля”, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.07.2025.
На виконання зовнішньоекономічного контракту №PF/DKF001 від 03.03.2023, укладеного між компанією “Dalian Kaifulong Foods Co., Ltd” (Китайська Народна Республіка) та ТОВ “Перемога Фуд”, згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) №FL2025IE02 від 11.03.2025, позивачем на митну територію України ввезено товари (консервовані гриби).
29.07.2025 декларантом позивача в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано МД №25UA205140047562U4 з описом товарів: 
1. “Консервовані гриби мариновані з доданням оцту чи оцтової кислоти в первинних упаковках - скляних банках: - Грузді мариновані делікатесні відбірні (Shiitake) в скляних банках 6х1700 мл, об`єм банки 1700 мл (1480 г нетто) по 6 банок в упаковці - 126 упаковок. Чиста вага нетто: 1118,88 кг. Не містять ГМО. Торгівельна марка: DREAM VALLEY. Виробник: DALIAN KAIFULONG FOODS CO., LTD”; 
2. “Консервовані гриби мариновані без додавання оцту чи оцтової кислоти в первинних упаковках - жерстяних банках: - Грибне асорті натуральне відбірне (Mixed mushrooms) в жерстяних банках 6х3100 мл, об`єм банки 3100 мл (2640 г нетто) по 6 банок в упаковці - 280 упаковок. Чиста вага нетто: 2471,04 кг. - Грузді натуральні відбірні (Shiitake) в жерстяних банках 6х3100 мл, об`єм банки 3100 мл (2640 г нетто) по 6 банок в упаковці -161 упаковок. Чиста вага нетто: 2550,24 кг. - Опеньки натуральні відбірні (Nameko) в жерстяних банках 6х3100 мл, об`єм банки 3100 мл (2640 г нетто) по 6 банок в упаковці - 280 упаковок. Чиста вага нетто: 4435,20 кг. Не містять ГМО. Торгівельна марка: DREAM VALLEY. Виробник: DALIAN KAIFULONG FOODS CO.,LTD”.
У вказаній декларації митна вартість товару визначена за основним - першим методом, а саме за ціною товару – 4 891,95 доларів США та з урахуванням витрат, які покупець поніс під час переміщення товару до митного кордону України в сумі 73 707,73 грн. Відтак, митна вартість у перерахунку на національну валюту задекларована на суму 278 189,77 грн (графа 12 МД).
Для підтвердження митної вартості декларантом надано: пакувальний лист до інвойсу №KFL2025IE02 від 11.03.2025; рахунок-фактура (інвойс) №KFL2025IE02 від 11.03.2025; коносамент №KTLSHAF25030311 від 19.03.2025; накладна УМВС №03740 від 24.05.2025; автотранспортна накладна №2563 від 28.05.2025; супровідний документ T1 №25UA204130011701U4 від 15.07.2025; міжнародний санітарний сертифікат №225N09030007976001 від 10.03.2025; сертифікат про походження товару №C257169121870002 від 11.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №58 від 16.07.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 03.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) №PF/DKF001 від 03.03.2023; договір про надання послуг митного брокера №38 від 28.07.2025; договір (контракт) про перевезення №МШ-ПФ001 від 19.04.2024; заява декларанта б/н від 11.03.2025; інформація про позитивні результати державних видів контролю ідентифікатор 13176739; акт №9794 від 29.07.2025; акт відбору зразків від 29.07.2025; декларація виробника від 11.03.2025; заява №91 від 29.07.2025; пояснювальний лист №29/07-25 від 29.07.2025; сертифікат здоров`я №225N0903000 від 10.03.2025; сертифікат якості від 11.03.2025; специфікація до інвойсу від 11.03.2025; фотоматеріали від 28.07.2025; копія митної декларації країни відправлення №090820250000101439 від 14.03.2025.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні від 31.07.2025 зазначено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності.
Відповідно до п. 4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.03.2023 №PF/DKF001 умови оплати зазначаються в рахунку-проформі або рахунку-фактурі до договору. В комерційному інвойсі (рахунку-фактурі) від 11.03.2025 №KFL2025IE02 зазначені умови оплати - 100% передоплата, однак до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються задекларованого товару не надано.
Згідно п. 4.3 контракту загальна сума складається з вартості всіх рахунків-проформ або рахунків-фактур. Вартість окремих поставок по контракту повинна бути зазначена в рахунку-проформі або рахунку-фактурі, які є невід`ємною частиною контракту. Даний контракт реалізується (товари поставляються і оплачуються відповідно) поетапно у відповідності з попередніми рахунками-проформами або рахунками-фактурами до контракту. За контрактом ТОВ “Перемога Фуд” здійснювало імпорт товарів, однак документально не підтверджено умови виконання зазначеного пункту.
Вантаж перевозився в контейнері морським та залізничним, автомобільним транспортом, про що свідчать коносамент від 19.03.2025 №KTLSHAF25030311, накладна УМВС від 24.05.2025 №03740. Відповідно до п. 1.3. договору транспортного експедирування від 19.04.2024 №МШ-ПФ001 послуги надаються на підставі заявки на виконання транспортно-експедиторських послуг. Згідно п. 3 контракту передбачені терміни та маршрут перевезення вантажу, про що обумовлюється в заявці. Однак заявку не подано до митного оформлення. Інформацію про вартість перевезення на загальну суму 73 707,73 грн листом від 16.07.2025 №58 надав імпортер. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення” для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відповідно п. 6.4 контракту передбачено подання разом з іншими супровідними документами прайс-листа, засвідченого відправником, однак такий документ відсутній.
Не ідентифікується вартість задекларованого товару 4 891,95 доларів США з вартістю 7 736,50 доларів США, заявленою в копії митної декларації країни відправлення від 14.03.2025 №090820250000101439.
Внаслідок цього митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) прайс-лист виробника товару.
Декларантом надано додаткові документи: прайс-лист від 01.01.2025; рахунок на оплату від 11.05.2025 №86; платіжні інструкції від 13.05.2025 №1012, від 13.05.2025 №1013; платіжний документ від 09.05.2025 б/н. Листами б/н від 01.08.2025, 05.08.2025 декларант повідомив про надані документи та відсутність інших витребовуваних митницею документів. 
На думку митного органу, наданий прайс-лист виробника містить інформацію виключно на найменування товарів заявлених до митного оформлення, тоді як відповідно до VII статті ГАТТ прайс повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. Банківський платіжний документ (Swift) від 09.05.2025 не пояснює розрахунки за оцінювану партію товару, оскільки сума 10 670,72 дол. США, зазначена в ньому, відмінна від вартості товару згідно рахунку-фактури від 11.03.2025 №KFL2025IE02 – 4 891,95 дол. США, поданої до митного оформлення. Таким чином, зазначене суперечить п. 4.3 контракту, документально не підтверджено поетапні розрахунки у відповідності з попередніми рахунками-проформами або рахунками-фактурами до контракту. Платіжна інструкція від 13.05.2025 №1012 підтверджує факт оплати транспортних послуг, де платник - ТОВ “Перемога Фуд”, а отримувач ТОВ “МАЙ ШИПІНГ”, в межах митної території України в сумі 4 151,14 грн. Платіжна інструкція від 13.05.2025 №1013 підтверджує факт оплати витрат, пов`язаних з морським перевезенням, де платник - ТОВ “Перемога Фуд”, а отримувач ТОВ “МАЙ ШИПІНГ” в сумі 124 533,90 грн. Вказані суми розрахунків за транспортні послуги не відображають вартість перевезення залізничним транспортом. В рахунку на оплату від 11.05.2025 №86 вказані експедиційні послуги в межах митної території України, до митного кордону вартість таких послуг не зазначена. Дана інформація свідчить про наявність третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України, що може створювати додаткові витрати, комісійної винагороди, які за правилами ч. 10 ст. 58 МК України можуть бути складовими. Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Отже, митниця вважає, що декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, а також у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, внаслідок спрацювання ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. На виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення “Інспектор”, а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України подібних товарів.
Внаслідок вищезазначеного Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 05.08.2025 №UA205140/2025/000231/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002035.
Як зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення, митну вартість товарів визначено за другорядним методом визначення митної вартості - резервним, відповідно до ст. 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей товарів, а саме: товар №1 на рівні - 2,13 дол. США/кг за ЕМД №UA100430/2025/580382 від 20.01.2025; товар №2 на рівні - 2,35 дол. США/кг за ЕМД №UA100320/2025/012213 від 07.04.2025. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товарів “гриби мариновані грузді... ”, “гриби асорті мариновані...”, ввезених на умовах поставки FOB, країна походження Китай. Коригування на обсяг партії не здійснювалося, оскільки обсяги партій є подібними.
У рішенні додатково зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х МК України. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або в судовому порядку.
Товар випущено у вільний обіг згідно з МД №25UA205140049014U0 від 06.08.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові у справі № 826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, а саме: пакувальний лист до інвойсу №KFL2025IE02 від 11.03.2025; рахунок-фактура (інвойс) №KFL2025IE02 від 11.03.2025; коносамент №KTLSHAF25030311 від 19.03.2025; накладна УМВС №03740 від 24.05.2025; автотранспортна накладна №2563 від 28.05.2025; супровідний документ T1 №25UA204130011701U4 від 15.07.2025; міжнародний санітарний сертифікат №225N09030007976001 від 10.03.2025; сертифікат про походження товару №C257169121870002 від 11.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №58 від 16.07.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 03.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) №PF/DKF001 від 03.03.2023; договір про надання послуг митного брокера №38 від 28.07.2025; договір (контракт) про перевезення №МШ-ПФ001 від 19.04.2024; заява декларанта б/н від 11.03.2025; інформація про позитивні результати державних видів контролю ідентифікатор 13176739; акт №9794 від 29.07.2025; акт відбору зразків від 29.07.2025; декларація виробника від 11.03.2025; заява №91 від 29.07.2025; пояснювальний лист №29/07-25 від 29.07.2025; сертифікат здоров`я №225N0903000 від 10.03.2025; сертифікат якості від 11.03.2025; специфікація до інвойсу від 11.03.2025; фотоматеріали від 28.07.2025; копія митної декларації країни відправлення №090820250000101439 від 14.03.2025.
Митним органом в електронному повідомленні від 31.07.2025 зазначено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності, про які зазначав суд вище.
На вимогу митного органу позивачем надано додаткові документи, а саме: прайс-лист від 01.01.2025; рахунок на оплату від 11.05.2025 №86; платіжні інструкції від 13.05.2025 №1012, від 13.05.2025 №1013; платіжний документ від 09.05.2025 б/н. Листами б/н від 01.08.2025, 05.08.2025 декларант повідомив про надані документи та відсутність інших витребовуваних митницею документів. 
Вважаючи, що декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей щодо визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, митниця прийняла оскаржуване рішення. 
З таким висновком митного органу суд частково погоджується.
З приводу розбіжностей у поданих документах, суд зазначає наступне.
Посилання митного органу на те, що платіжний документ (SWIFT) від 09.05.2025 на суму 10 670,72 дол. США не відповідає вартості товару за інвойсом №KFL2025IE02 від 11.03.2025 на суму 4 891,95 дол. США, суд вважає безпідставним.
З матеріалів справи вбачається, що зазначений платіж здійснено в межах одного зовнішньоекономічного контракту №PF/DKF001 від 03.03.2023 та охоплює оплату за декілька інвойсів - №KFL2025IE01 від 20.02.2025, №KFL2025IE02 від 11.03.2025. Митний кодекс України не містить вимоги щодо обов`язкової відповідності одного платіжного документа одному інвойсу, а також не забороняє здійснення агрегованих платежів. Відповідач не заперечує факту здійснення оплати товару та не довів, що спосіб проведення розрахунків вплинув на числове значення митної вартості. Більш того, позивач задекларував у МД від 29.07.2025 №25UA205140047562U4 лише партію товару на суму 4 891,95 дол. США, яка відображена в специфікації до інвойсу №KFL2025IE02 від 11.03.2025. Внаслідок цього задекларована партія товару на суму 4 891,95 дол. США є лише частиною товару, за який сплачено вартість по двох інвойсах на загальну суму 10 670,72 дол. США.
Вказані обставини також пояснюють невідповідність задекларованої ціни товару та ціни товару на суму 7 736,50 дол. США, яка відображена в інвойсі №KFL2025IE02 від 11.03.2025 та в копії митної декларації країни відправлення від 14.03.2025 №090820250000101439. Вартість товару на суму 7 736,50 дол. США – це вартість за 1306 коробок товару. Однак позивач подав до розмитнення 723 коробки (упаковки) товару на суму 4 891,95 дол. США, тобто лише частину товару, відображену в цьому інвойсі. При цьому, вартість за одиницю задекларованого товару узгоджується із фактурною вартістю за одиницю товару, відбражену в інвойсі №KFL2025IE02 від 11.03.2025, що також відповідає ціні за одиницю товару в прайс-листі від 11.03.2025, додатково наданому митному органу.
Отже, наведені обставини не свідчать про недостовірність заявленої вартості товару.
Митний орган також послався на те, що поданий прайс-лист містить інформацію виключно щодо товарів, заявлених до митного оформлення, та не охоплює весь асортимент продукції виробника.
Суд звертає увагу, що прайс-лист не входить до переліку обов`язкових документів, визначених частиною другою статті 53 МК України, та був поданий декларантом на вимогу митниці як додатковий документ, який не визначає ціну товару, яка в даному випадку підтверджується специфікацією до інвойсу №KFL2025IE02 від 11.03.2025.
Разом з тим, суд погоджується з доводами митного органу щодо ненадання декларантом належних та допустимих доказів на підтвердження транспортних витрат до митного кордону України у сумі 73 707,73 грн, які заявлені як складова митної вартості у митній декларації від 29.07.2025 №25UA205140047562U4.
Як встановлено судом, для підтвердження зазначених витрат декларантом додатково подано рахунок на оплату (транспортно-експедиційних послуг) №86 від 11.05.2025, з якого неможливо відокремити вартість транспортування товару до митного кордону України від вартості перевезення товару по території України після його перетину. Первинні документи перевізника або експедитора, які б містили відповідну деталізацію вартості перевезення саме до митного кордону України, до митного оформлення та суду не надані.
Натомість позивачем подано лист від 16.07.2025 вих. №58, у якому останній самостійно визначив та розподілив загальну суму транспортних витрат, зазначивши частину таких витрат як витрати на транспортування до митного кордону України. Оцінюючи вказаний документ, суд виходить з того, що він складений самим імпортером - ТОВ “Перемога Фуд”, який не є перевізником або експедитором, та не ґрунтується на первинних документах осіб, що безпосередньо надавали транспортні послуги, а відтак має виключно інформаційний характер.
Додатково позивач надав суду лист експедитора - ТОВ “МАЙ ШИПІНГ” від 18.07.2025, в якому також міститься вартість експедиторських послуг щодо транспортування товару, однак без відокремлення вартості таких послуг до митного кордону України та по території України.
В рахунку на оплату №86 від 11.05.2025 та в листі ТОВ “МАЙ ШИПІНГ” від 18.07.2025 міститься наступна інформація: вартість морського перевезення за маршрутом порт Далянь (Китай) – порт Гданськ (Польща) становить 50 643,79 грн; навантажувально-розвантажувальні роботи за межами України (в порту Гданськ) – 11 623,16 грн; вартість залізничного перевезення з порту Гданськ (Польща) до станції Клевань (Україна) становить 62 266,95 грн; транспортно-експедиційні послуги в межах митної території України – 3 459,28 грн (такі дані містяться лише в рахунку на оплату). Загальна вартість таких послуг без ПДВ становить 127 993,18 грн, а з ПДВ – 128 685,04 грн. Відтак, такі документи не надають можливості виокремити вартість таких послуг до митного кордону України та по території України, а саме внаслідок загального зазначення вартості залізничного перевезення товару як за межами, так і по території України.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України). 
Як вірно зазначив митний орган, відповідно до п. 1.3. договору транспортного експедирування від 19.04.2024 №МШ-ПФ001, укладеного між ТОВ “Перемога Фуд” (Клієнт) та ТОВ “МАЙ ШИПІНГ” (Експедитор), експедирування вантажу здійснюється експедитором на підставі заявки на виконання транспортно-експедиторських послуг та/або митно-брокерських послуг (надалі – “Заявка”), що підписується між сторонами даного договору. 
Заявки на виконання транспортно-експедиційних послуг та/або митно-брокерських послуг надається Клієнтом не пізніше, ніж за 5 (п`ять) робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження / прийому (у випадку експедирування залізничним транспортом за 14 (чотирнадцять) календарних днів), із зазначенням повного переліку транспортно-експедиційних послуг, які Клієнт замовляє у Експедитора (п. 3.1. цього договору).
Заявка повинна містити такі дані: маршрут перевезення, характеристики вантажу (найменування, код ТН ЗЕД України (УКТ ЗЕД), загальну вагу нетто, загальну вагу брутто), вид і спосіб упаковки, кількість вантажних місць, розмір і вагу одного вантажного місця, найменування вантажовідправника, вантажоодержувача і їх адреси, ПІБ відповідального за відвантаження / приймання вантажу представника вантажовідправника / вантажоодержувача і засоби зв`язку з ним, місце, дату і час завантаження / доставки вантажу, інструкції з оформлення товарно-транспортної документації. Перелік даних, які повинні міститись в заявці, не є вичерпним і може бути доповнений Експедитором на його розсуд. Пункти відправлення та призначення вантажу визначаються у Заявці (п. 3.2. договору).
Однак заявку не подано до митного оформлення.
Додатково на вимогу митниці позивач надав платіжні інструкції від 13.05.2025 №1012, від 13.05.2025 №1013, а саме на підтвердження оплати транспортних витрат.
Платіжна інструкція від 13.05.2025 №1012 підтверджує факт оплати транспортних послуг в межах митної території України в сумі 4 151,14 грн. В той час, платіжна інструкція від 13.05.2025 №1013 підтверджує факт оплати витрат, пов`язаних з морським перевезенням товару в сумі 124 533,90 грн. Однак такі платіжні документи не відображають оплату вартості перевезення залізничним транспортом.
Відповідно до частини другої статті 52, частини другої статті 53 та частини десятої статті 58 Митного кодексу України, відомості про митну вартість і її складові повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються перевірці та обчисленню. За відсутності документів, які дозволяють встановити числове значення витрат на транспортування саме до митного кордону України, митний орган позбавлений можливості здійснити належний контроль правильності визначення митної вартості.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлена декларантом сума транспортних витрат у розмірі 73 707,73 грн не підтверджена належними доказами, а тому у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо можливості застосування основного методу визначення митної вартості. Непідтвердження однієї зі складових митної вартості є достатньою підставою для відмови у визнанні митної вартості за ціною договору та застосування іншого методу її визначення.
При розгляді цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.12.2021 у справі №200/6508/20-а, згідно з якою основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Декларантом не спростовано сумніви митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів, в частині задекларованої такої складової митної вартості як вартість транспортування оцінюваних товарів до митного кордону України, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.
Наведені висновки суду узгоджуються із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №520/22458/23.
Суд зауважує, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ст. 58 МК України).
З огляду на встановлені фактичні обставини справи і наведене правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано сумнів митниці в частині правильності визначення митної вартості товарів щодо відображення такої складової митної вартості як вартість транспортування оцінюваних товарів, яка передбачена п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.
За вказаних обставин митним органом була обґрунтовано виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.
Надані позивачем копії документів не надали митному органу змоги пересвідчитись в обґрунтованості заявленого числового значення митної вартості імпортованого позивачем товару та визначення митної вартості за основним методом.
Декларантом не надано митниці належних документів щодо визначення митної вартості товару з урахуванням витрат на транспортування товару. В той же час надання відповідних документів є обов`язковим відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.
Щодо інших підстав, які зазначені в рішенні про коригування митної вартості товарів, яке є предметом спору, суд зазначає, що їхня можлива відповідність чи невідповідність закону не впливає на висновки суду щодо правомірності коригування митної вартості у зв`язку з недоданням позивачем передбачених частиною 10 статті 58 МК України документів та відповідно неспростування сумнівів митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів.
Таким чином, Волинською митницею підставно були встановлені невідповідності у поданих декларантом позивача документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Волинська митниця правомірно не визнала заявлену митну вартість.
Митним органом проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення.
У зв`язку з неможливістю застосувати методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності належних даних для розрахунку, застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України).
Митну вартість товарів визначено за другорядним методом визначення митної вартості - резервним, відповідно до ст. 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей товарів, а саме: товар №1 на рівні - 2,13 дол. США/кг за ЕМД №UA100430/2025/580382 від 20.01.2025; товар №2 на рівні - 2,35 дол. США/кг за ЕМД №UA100320/2025/012213 від 07.04.2025. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товарів “гриби мариновані грузді... ”, “гриби асорті мариновані...”, ввезених на умовах поставки FOB, країна походження Китай. Коригування на обсяг партії не здійснювалося, оскільки обсяги партій є подібними.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до наведених вимог відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позову, підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243 - 246, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Перемога Фуд” (01054, місто Київ, вулиця Дмитрівська, будинок 44А, поверх 6, кімната 11; ідентифікаційний код 44860440).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя Н. В. Стецик