ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/5050/25
Номер провадження 22-ц/818/5265/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2025 року в складі судді Глос М.Л. по справі № 953/5050/25 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків про стягнення недоотриманої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків про стягнення недоотриманої заробітної плати.
Позовна заява мотивована тим, що наказами Харківського Квартирно-експлуатаційного управління про зміну істотних умов праці № 54 від 04 квітня 2023 року та № 62 від 17 квітня 2023 року йому як начальнику пересувної електровимірювальної виробничої лабораторії Збройних Сил України було змінено 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці на 11 тарифний розряд 4 групи, що призвело до зменшення посадового окладу.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року, що набрало законної сили, вказані накази визнано протиправними та скасовано і поновлено йому попередні умови праці. 
На виконання цього рішення начальник КЕВ міста Харків наказом № 51 від 21 квітня 2025 року скасував накази, що були предметом судового розгляду, виплатив йому відшкодування судових витрат, а також наказом № 72 від 16 травня 2025 року відновив йому попередні умови праці з оплатою за 13 тарифним розрядом 1 групою оплати праці.
Разом із тим, у період з 05 квітня 2023 року до 30 квітня 2025 року відповідач виплачував йому заробітну плату за 11 тарифним розрядом 4 групи оплати праці, у зв`язку з чим він недоотримав виплат на суму 48 542,58 грн. Через порушення строків виплати заробітної плати у належному розмірі роботодавець також зобов`язаний сплатити йому компенсацію на суму 5 459,00 грн, що обчислена з урахуванням приросту індексу споживчих цін.
Просив стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату за період з 05 квітня 2023 року до 30 квітня 2025 року у сумі 48 542,58 грн та компенсацію втрати заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 5459,41 грн, разом 54 001,99 грн.
04 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив залишити її без задоволення. Вказав, що КЕВ міста Харків змінив ОСОБА_1 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці на 11 тарифний розряд 4 групи на виконання рекомендацій аудиторського звіту № 535/31/4 від 17 лютого 2022 року за підсумками перевірки, проведеної аудиторською групою Північно-східного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, які були обов`язковими для нього. Таким чином, відбулася зміна організації виробництва, що зумовила істотну зміну умов праці на визначених законом підставах. Крім цього, КЕВ м. Харків як державна установа фінансується з державного бюджету і є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках узятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Отже, відповідач не має об`єктивної можливості сплатити ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату, оскільки вона нарахована за межами поточного бюджетного періоду.
08 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що протиправність зниження йому розміру заробітної плати шляхом зміни тарифного розряду констатовано судовим рішенням, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, належна йому до виплати і не виплачена сума заробітної плати за попередній період підлягає стягненню з КЕВ міста Харків на його користь без обмеження строками.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КЕВ міста Харків на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату за період з 05 квітня 2023 року до 30 квітня 2025 року у розмірі 48 542,58 грн та компенсацію втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 5 459,41 грн; а всього на загальну суму 54 001,99 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що накази КЕВ міста Харків про зміну позивачу тарифного розряду оплати праці визнано судом протиправними, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоотримана заробітна плата. Державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання своїх зобов`язань перед людиною щодо здійснення на її користь виплат, гарантованих національним законодавством.
На вказане судове рішення 29 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» КЕВ міста Харкова подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, судовий збір покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 було змінено 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці на 11 тарифний розряд 4 групи на виконання рекомендацій аудиторського звіту № 535/31/4 від 17 лютого 2022 року за підсумками перевірки, проведеної аудиторською групою Північно-східного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, які були обов`язковими для виконання. У діях відповідача не було вини, він діяв на підставі і в межах своїх повноважень, нараховував та виплачував заробітну плату позивачеві відповідно до встановленого кошторису, тому він повинен бути звільнений від відповідальності. Судом не було застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме: ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний Суд» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року встановлено протиправність наказів начальника КЕВ м. Харків по зміні йому тарифного розряду оплати праці з 13-го 1 групи на 11-й 4 групи. Частина 2 статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визнає обов`язковими саме "законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю", а не незаконні "рекомендації". Як самі рекомендації, так в цілому і подальші дії керівництва КЕВ м. Харків по зміні йому тарифного розряду не ґрунтуються на вимогах закону. Щодо кошторису, вини відповідача та можливості його звільнення від відповідальності судом першої інстанції дана ґрунтовна аргументація з посиланням на Конвенцію та усталену практику ЄСПЛ.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргуКвартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу КЕВ м. Харкова слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду начальника пересувної електровимірювальної лабораторії Збройних Сил України, і до квітня 2023 року мав 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці з посадовим окладом у розмірі 6 567,00 грн на місяць відповідно до Умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 24 січня 2006 року № 28 (зі змінами і доповненнями, Додаток 2 до пункту 2).
Зі змісту аудиторського звіту від 17 лютого 2022 року № 535/31/4 вбачається, що аудиторською групою Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту оцінено діяльність КЕВ м. Харків щодо використання фінансових та матеріальних ресурсів та встановлено безпідставні витрати із заробітної палати внаслідок помилкового встановлення 13 тарифного розряду начальнику пересувної електровимірювальної лабораторії ОСОБА_1 замість 11 тарифного розряду (а.с. 40-42).
25 березня 2023 року було затверджено новий штатний розпис пересувної електровимірювальної виробничої лабораторії КЕВ м. Харків на 2023 рік
№ 370/2/шр-з/561, згідно з яким з 31 березня 2023 року було скорочено посаду начальника лабораторії 1 групи оплати праці з 13 тарифним розрядом і посадовим окладом 6 567,00 грн, а з 01 квітня 2023 року створено посаду начальника лабораторії 4 групи з 11 тарифним розрядом і посадовим окладом 5 699,00 грн.
Наказом КЕВ м. Харків від 04 квітня 2023 року № 54 ОСОБА_1 з 01 квітня 2023 року встановлено посадовий оклад у розмірі 5 699,00 грн на місяць, що відповідає 11 тарифному розряду 4 групи оплати праці на підставі штатного розпису КЕВ м. Харків від 25 березня 2023 року № 370/2/шр-з/561.
Наказом КЕВ м. Харків від 17 квітня 2023 року № 62 внесені зміни до наказу КЕВ м. Харків від 04 квітня 2023 року № 54, а саме замінено дату застосування зазначеного посадового окладу з 01 на 05 квітня 2023 року.
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківського КЕУ про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості із заробітної плати.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року у справі № 953/4751/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано накази КЕВ м. Харків від 04 квітня 2023 року № 54 та від 17 квітня 2023 року № 62 і зобов`язано відповідача поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, а саме встановити 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці. Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів наявності змін в організації виробництва і праці, які могли б стати беззаперечною підставою для запровадження змін в істотних умовах праці позивача у вигляді зміни тарифного розряду та оплати його роботи, тому дійшов висновку про незаконність наказів відповідача та вважав, що право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача поновити позивачу попередні умови праці. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення недоотриманої заробітної плати, суд зазначив про неподання позивачем доказів на підтвердження фактичного розміру заробітної плати, її складових і табелів обліку робочого часу за вказаний період.
Постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу Харківського КЕУ задоволено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постановою Верховного Суду від 05 березня 2025 року постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії скасовано із залишенням у цій частині в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року.
При цьому, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати в апеляційному та касаційному порядку не переглядалося.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2023 року роз`яснено рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року і поновлено ОСОБА_1 попередні умови праці, а саме 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці, з 05 квітня 2023 року.
14 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до начальника КЕВ м. Харків із заявою, в якій просив на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року скасувати накази від 04 квітня 2023 року № 54 та від 17 квітня 2023 року № 62, поновити йому попередні умови праці і виплатити судовий збір, а також привести у відповідність штатний розпис лабораторії і виплатити недоотриману заробітну плату з 05 квітня 2023 року (а.с. 8).
На виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили, начальник КЕВ м. Харків 16 травня 2025 року за заявою ОСОБА_1 видав наказ № 72 про поновлення працівнику ЗСУ начальнику пересувної електровимірювальної виробничої лабораторії ОСОБА_1 з 05 квітня 2023 року попередніх умов оплати праці, а саме встановлено 13 тарифний розряд 1 групи з посадовим окладом 7253,00 грн на місяць (а. с. 7).
Як вбачається з довідки КЕВ м. Харкова № 290/32 від 20 травня 2025 року, різниця між фактично нарахованою ОСОБА_1 заробітною платою за 11 тарифним розрядом та заробітною платою за умови встановлення ставки заробітної плати за 13 тарифним розрядом становить 60 301,34 грн, індексація за невчасно виплачену заробітну плату станом на 01 травня 2025 року становить 5459,41 грн, нарахування єдиного внеску на фонд нарахованої заробітної плати складає 13 266,30 грн (а.с. 6).
У наданому відповідачем розрахунку різниці заробітної плати у разі встановлення 11 і 13 тарифних розрядів вказано, що зазначена вище різниця між загальними сумами нарахованих виплат складає 60 301,34 грн; з вирахуванням утримання у розмірі 11 758,76 грн (10 854,24 грн ПДФО та 904,52 грн військовий збір) становить 48 542,58 грн; індексація за несвоєчасну виплату заробітної плати – 5 459,41 грн; остаточна сума до перерахування – 54 001,99 грн (а.с. 4-5).
Право на своєчасне одержання винагороди за роботу у розмірі, не нижчому за визначений законом, є складовою конституційного права людини на працю, гарантованого статтею 43 Конституції України.
Частиною 3 статті 32 КЗпП України визначено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Згідно із ч. 4 ст. 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу.
Під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.
Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року, справа № 755/12623/19, середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.
Тобто держава гарантує отримання працівником заробітку за час, коли такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.
Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу споживчих цін.
Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п`ята статті 124 Конституції України). 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року у справі № 953/4751/23 встановлено, що відповідачем не доведено змін в організації виробництва і праці на підприємстві, які були підставою для зменшення розміру посадового окладу ОСОБА_1 з 13 тарифного розряду до 11 тарифного розряду, у зв`язку з чим скасовано накази КЕВ м. Харків від 04 квітня 2023 року № 54 та від 17 квітня 2023 року № 62 і зобов`язано відповідача поновити йому попередні умови праці.
На виконання рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачем 16 травня 2025 року поновлено ОСОБА_1 попередні умови праці, однак не виплачено йому різницю у заробітку між 11 і 13 тарифними розрядами, тобто недоотриману ним суму заробітку за період з 05 квітня 2023 року по 30 квітня 2025 року у розмірі 48 542,58 грн та індексацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 5 459,41 грн, а загалом 54 001,99 грн.
Вказаний розмір недоплаченої заробітної плати підтверджується довідкою КЕВ м. Харкова № 290/32 від 20 травня 2025 року та наданим відповідачем розрахунком різниці у заробітній платі.
Отже, оскільки рішенням суду скасовано накази відповідача, на підставі яких було зменшено розмір посадового окладу ОСОБА_1 , правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та індексації за невчасно виплачену заробітну плату. Такі вимоги по суті є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, однак у межах справи № 953/4751/23 у їх задоволенні відмовлено через неподання позивачем доказів на підтвердження фактичного розміру заробітної плати та її складових. У даній справі позивачем підтверджено розмір недоотриманої заробітної плати, і відповідач такий розмір не спростовує.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог.
Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 було змінено тарифний розряд на виконання рекомендацій аудиторського звіту № 535/31/4 від 17 лютого 2022 року за підсумками перевірки, проведеної аудиторською групою Північно-східного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, які були обов`язковими для виконання на підставі ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», отже його вина відсутня, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що накази відповідача, якими зменшено посадовий оклад позивача, скасовані рішенням суду, що набрало законної сили, та підстава їх прийняття, а саме рекомендації аудиторського звіту, у даному разі не є предметом розгляду і оцінки суду.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Апеляційну скаргу КЕВ м. Харкова залишено без задоволення, отже підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина