ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
12 січня 2026 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 954/2019/24
Номер провадження: 22-ц/819/267/26
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Склярської І.В.,
суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.
секретар Андреєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року (під головуванням судді Олійник В.М.), у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
15.11.2024 року ( відповідно до поштового конверту) ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на наступні обставини.
27 квітня 2021 року позивач уклала з ОСОБА_1 договір позики, шляхом написання позичальником розписки. В цей же день 27 квітня 2021 року ОСОБА_2 передала в позику відповідачу суму грошових коштів в розмір 10000 доларів США строком на один рік, до першого травня 2022 року. 07 вересня 2021 року відповідач повернув ОСОБА_2 частину позики в розмірі 4000 доларів США, залишок суми в розмірі 6000 доларів США до цього часу не повернутий.
Посилаючись на офіційний курс гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 11 листопада 2024 року( за 1 долар США -41,2982 грн) та навівши розрахунок: 6000 дол. США х 41,2982) що в сумі складає 247789,20 грн просила :
стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 247789,20 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Суд ухвалив: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 247789,20 грн (двісті сорок сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 20 копійок) та суму судових витрат у розмірі 2477,89 грн (дві тисячі чотириста сімдесят сім гривень 89 копійок). 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимогах про стягнення боргу за договором позики відмовити.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1)Доводи осіб, які подали апеляційні скарги
В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу зазначила, що грошових коштів за укладеним договором позики від 27 квітня 2021 року у ОСОБА_2 не позичав, не знайомий з останньою та взагалі ніколи в житті її не бачив. В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 дали неправдиві показання про те, що скаржник нібито брав грошові кошти в борг у ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зазначив, що він дійсно отримав грошові кошти за договором позики, але позичальником за яким була ОСОБА_3 – матір позивачки. При цьому, ОСОБА_1 написав під диктовку останньої розписку, в якій зазначив позикодавцем її дочку ( ОСОБА_2 ), яка не була присутня при укладенні договору позики. Вважає, що позивачем у справі про стягнення боргу за договором позики повинна бути саме ОСОБА_3 , а не її дочка, а отже, ОСОБА_4 , є не належним позивачем по справі.

(2) Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що   факт наявності в позикодавця (кредитора) оригіналу розписки боржника (боргового документу) є свідченням того, що грошове (боргове) зобов`язання існує, та є невиконаним. Розписка має підтверджувати факт передачі грошових коштів саме у борг. Отже, факт отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджено. Разом з тим, підтверджено часткове погашення боргу відповідачем, з огляду, що на розписці міститься відмітка про повернення боргу у розмірі 4000,00 доларів США. Залишок заборгованості становить 6000,00 доларів США. Суд першої інстанції вважав доведеною вимогу про стягнення боргу з відповідача на користь позивача у розмірі 247789,20 грн (що еквівалентно 6000,00 доларів США).
Крім того, зазначив, що право позивача на стягнення боргу залежить від того, хто саме був зазначений як кредитор (позикодавець) у розписці/договорі позики, та не залежить від того, чиїми коштами була здійснена передача грошей. Якщо розписка оформлена на ім`я позивача, то відповідач своїм підписом підтвердив, що він позичає кошти саме у неї і зобов`язується повернути їх саме їй. Походження грошей не впливає на наявність боргового зобов`язання.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається,що
-27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого відповідач, як позичальник, отримав від позивача позику у розмірі 10 000 доларів США строком на один рік, до 01 травня 2022 року. Вказані обставини підтверджуються оригіналом розписки ОСОБА_1 від 27 квітня 2021 року (а.с.86).
-часткове погашення боргу відповідачем здійснено з огляду, що на розписці міститься відмітка про повернення боргу у розмірі 4000,00 доларів США позичальником та прийняття цієї суми позикодавицею Разом з тим, підтверджено
-залишок заборгованості становить 6000,00 доларів США.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20 (провадження № 61-14052 св 21) , від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20, провадження (№ 61-14794 св 21).
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дали неправдиві покази, в якості свідків у судовому засіданні, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до абзацу 2 частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. 
Наведена норма матеріального права, при її застосуванні, судом першої інстанції дотримана.
Установивши на підставі належним чином оцінених доказів, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики, суд першої інстанції, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог, оскільки позивачка, надавши суду оригінал боргової розписки, підтвердила виконання боргової розписки щодо надання грошей у позику, а відповідач, отримавши вказану суму коштів, не повернув їх у повному розмірі у встановлений строк.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є стороною договору позики у виді боргової розписки, так як не надавала грошові кошти, спростовуються матеріалами справи, оскільки в оригіналі розписки від 27 квітня 2021 року позичальником ОСОБА_1 власноручно зазначено проте що він бере у борг грошові кошти в сумі 1000 дол. США у ОСОБА_2 ( а.с.86). 
Крім того, напис у борговій розписці «07.09.2021 отдано 4 (четире) тис. дол. США» з підписом відповідача та підпис ОСОБА_5 з зазначенням, що 07.09. 2021 « получено четире тис. дол США» свідчать, про безпідставну та непослідовну позицію відповідача про позикодавця, як сторони боргової розписки.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Боргова розписка містить валюту платежу – 10 000 доларів США зі строком її повернення до 01.05.2022 та відомості про її часткове виконання позичальником в сумі 4000 доларів США.
ОСОБА_2 заявила позовну вимогу про стягнення з відповідача на її користь 247 789, 20 грн ( а.с.3), обґрунтовуючи залишком неповернутих грошей за борговою розпискою в сумі 6000 доларів США та розрахувавши суму боргу у гривні за курсом НБУ України станом на час подання позову, яка і була судом першої інстанції задоволена. 
Разом з тим, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові  від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16 (провадження № 14-81цс24). 
Суд першої інстанції не звергнув увагу на наведене в зв`язку з чим належним чином не застосував норми матеріального права: положення ст. 533 ЦК України.
Отже, стягнення судом з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі, еквівалентній 6 000 дол. США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, повною мірою відповідає приписам частини другої статті 533 ЦК України та унеможливить у подальшому спір щодо виконання рішення суду.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).
Таким чином, ухвалене судом першої інстанції рішення, підлягає зміні, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі, еквівалентній 6 000 дол. США за курсом Національного банку України на день виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376,382 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року – задовольнити частково.
Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року змінити в частині визначеної до стягнення суми: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6 000 дол. США за курсом Національного банку України на день виконання рішення суду.
В іншій частині це ж рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.
Повний текс постанови суду складено 12. 01.2026 року. 

Головуючий І.В. Склярська
Судді Л.П. Воронцова
В.В. Майданік