РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
29 січня 2026 р.  Справа № 120/11460/24
Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справ за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі другого відділу про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі другого відділу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі другого відділу із заявою, у якій просив взяти його на військовий облік та видати військово-обліковий документ.
28 вересня 2023 року ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію, що діє при ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якої позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 20а, 83б графи ІІ Розкладу хвороб, проте 11 Регіональною військово-лікарською комісією не затверджено результати проходження позивачем військово-лікарської комісії. 
Протягом липня-серпня 2024 року представниця позивача неодноразово зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі другого відділу із адвокатськими запитами, у яких просила надати всі наявні довідки щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду. 
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 серпня 2024 року вих. № 900 представницю позивача повідомлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 проходив військово-лікарську комісію та був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, проте результати проходження такого огляду не затверджені 11 Регіональною військово-лікарською комісією. З тих самих підстав позивачеві не видано військово-обліковий документ.
Вважаючи бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі другого відділу щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про взяття на військовий облік протиправною, представниця позивача звернулася до суду із цим позовом з вимогою зобов`язати відповідача взяти ОСОБА_1 на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання.
Ухвалою від 03 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
27 січня 2026 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підтверджується те, що з 11 лютого 2025 року позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За наведених обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.
22 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, у якій просив взяти його на військовий облік та видати військово-обліковий документ.
Факт звернення із такою заявою відповідачем не заперечується. 
Проте, відповіді на вказану заяву позивач не отримав.
28 вересня 2023 року ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію, що діє при ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якої позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 20а, 83б графи ІІ Розкладу хвороб, проте 11 Регіональною військово-лікарською комісією не затверджено результати проходження позивачем військово-лікарської комісії. 
Протягом липня-серпня 2024 року представниця позивача неодноразово зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із адвокатськими запитами, у яких просила надати всі наявні довідки щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду. 
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 серпня 2024 року вих. № 900 у відповідь на адвокатські запити представницю позивача повідомлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 проходив військово-лікарську комісію та був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, проте результати проходження такого огляду не затверджені 11 Регіональною військово-лікарською комісією. З тих самих підстав позивачеві не видано військово-обліковий документ.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.
Згідно статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Статтею 37 Закону № 2232-XII закріплено порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 2232-XII (в редакції, що була чинна на момент звернення позивача із заявою) взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України:
1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України):
приписані до призовних дільниць;
які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;
які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають приписці до призовних дільниць;
звільнені зі служби у військовому резерві, які не виконали обов`язків служби у військовому резерві протягом строків першого та другого контрактів, не проходили строкову військову службу та не досягли 27-річного віку;
2) на військовий облік військовозобов`язаних:
звільнені з військової служби в запас;
які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу";
військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;
звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітники Служби судової охорони, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України;
які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;
зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України;
які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу;
які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;
які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі;
3) на військовий облік резервістів:
які зараховані в особливий період на службу у військовому оперативному резерві;
які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань;
які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
Як встановлено судом під час розгляду справи, предметом спірних правовідносин у справі є бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про взяття його на військовий облік та видачу військово-облікового документу.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154) (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
За пунктом 1 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 8 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Відповідно до пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.
Відтак, до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відноситься зокрема й розгляд звернень щодо взяття на військовий облік та щодо видачі військово-облікових документів.
Водночас наказом Міністерства оборони України 28 грудня 2016 року № 735 затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (далі - Інструкція № 735), якою закріплено порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України, у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України.
За приписами пункту 4 розділу І Інструкції № 735 у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.
Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції № 735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України Про звернення громадян їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.
За правилами пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 735, письмове звернення надсилається поштою (електронною поштою) або передається громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.
Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України Про звернення громадян і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Як унормовано пунктом 14 розділу ІІ Інструкції № 735, щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України Про звернення громадян.
Згідно з пунктами 4-6 розділу ІІІ Інструкції № 735 термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.
Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.
Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.
Так, 22 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його другого відділу із заявою, у якій просив взяти його на військовий облік та видати військово-обліковий документ.
При цьому під час розгляду справи відповідачем факту звернення позивача із зазначеною заявою спростовано не було, проте відповіді на заяву від 22 липня 2023 року ОСОБА_1 так і не отримав. 
Водночас лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 серпня 2024 року вих. № 900 не підтверджує факт розгляду заяви позивача про взяття на військовий облік та видачу військово-облікового документа, оскільки такий наданий відповідачем у відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_1 , про що, власне, і йдеться у самому листі.
При прийнятті рішення суд враховує те, що бездіяльність - це невчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в цьому випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду заяви про взяття на військовий облік та про видачу військово-облікового документа.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви позивача про взяття на військовий облік та видачу військово-облікового документа.
Оскільки відповідач не розглянув заяву позивача про взяття на військовий облік та видачу військово-облікового документа, тому ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі другого відділу розглянути подану заяву.
Разом із тим відсутні підстави для зобов`язання відповідача взяти ОСОБА_1 на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання, адже взяттю особи на військовий облік передує розгляд його заяви, проте в ході судового розгляду встановлено, що заява позивача від 22 липня 2023 року відповідачем не розглянута взагалі.
Іншими словами, суд не може перебирати на себе повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та вирішувати питання про взяття особи на військовий облік без попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем.
За таких обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 27 серпня 2024 року.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, а тому на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 605,60 гривень, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі другого відділу щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про взяття на військовий облік та видачу військово-облікового документа від 22 липня 2023 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі другого відділу розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на військовий облік та видачу військово-облікового документа від 22 липня 2023 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі другого відділу (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_2 )

Повний текст рішення суду складено 29.01.2026

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович