Справа №766/12863/24
н/п 1-кп/766/2639/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026
Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
?прокурора ОСОБА_3 ,
?захисника – адвоката ОСОБА_4 ,
?обвинувачений ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, належним чином, у спосіб передбачений КПК України, повідомлений,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22024230000000280від 28.06.2024 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації, уродженця м. Ош, Ошської області Киргизької РСР СРСР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
паспорт громадянина рф серії: НОМЕР_1 від 08.12.2005, код РНОКПП рф НОМЕР_2 , 
на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обіймав посаду командувача угрупування військ(сил) «ЮГ» військ національної гвардії російської федерації, (мовою оригіналу): «командующего группировкой войск(сил) «ЮГ», у військовому званні генерал-полковник,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 28, частиною другою ст. 437 Кримінального кодексу України (надалі – КК України),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним та статті КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
1.1. Суд встановив, що під час злочину збройної агресії російської федерації проти України, 
яка почалася з 19 лютого 2014 року у спосіб прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, та 
яка з 24 лютого 2022 року під виглядом так званої (мовою оригіналу): «специальной военной операции» (далі – СВО) з метою змусити владу України, зокрема, визнати АР Крим російською територією, суверенітет самопроголошених так званих «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки» та застосувати заходів, задля недопущення повернення до політики та практики періоду 2014-2022 років тощо (так звані «цели СВО»), переросла в повномасштабне вторгнення на суверенну територію України, 
під час якої відбулася в тому числі окупація частини Миколаївської, Херсонської області та міста Херсона, а також частини Запорізької області, 
яку було здійснено військовими підрозділами збройних сил російської федерації у взаємодії з підрозділами військ національної гвардії російської федерації, 
які відповідно до так званого (мовою оригіналу): «Плана основных мероприятий постконфликтного урегулирования в зоне ответственности …» відповідного підрозділу національної гвардії російської федерації виконували такі завдання:
- підготовка підрозділів для оборонних дій під час загрози прориву противника;
- пошук та ліквідація диверсійно-розвідувальних груп (ДРГ);
- припинення несанкціонованих мітингів в підконтрольних населених пунктах;
- проведення оперативно-розшукових заходів, спеціальних адресних заходів, спрямованих на виявлення активних учасників протестних заходів, ініціаторів та їх посібників;
- забезпечення надійної охорони важливих державних об`єктів, потенційно небезпечних, критично важливих і об`єктів на комунікаціях;
- підтримання особливого режиму переміщення громадян на підконтрольних територіях і населених пунктах, в`їзду (виїзду), ізоляція окремих районів (населених пунктів);
- забезпечення безпеки органів державного управління;
інформаційно-ідеологічна робота на звільнених територіях.
1.2. Суд встановив, що акт збройної агресії, зокрема вторгнення на територію Запорізької, Миколаївської та Херсонської області було вчинено за участі сил та засобів військ національної гвардії російської федерації, а саме органами і підрозділами Угрупування військ(сил) «на Запорізькому напрямку» та Угрупування військ(сил) «на Криворізько-Миколаївському напрямку», які безпосередньо підпорядковувалися одночасно і штабу СВО, і Південному військовому округу збройних сил російської федерації з питань виконання оперативних завдань, та Угрупуванню військ(сил) «ЮГ» з питань організації виконання спеціальних завдань.
Структура Угрупування військ(сил) «Юг» військ національної гвардії російської федерації складалась з: 
- командування у такому складі: командувач угрупування військ(сил); начальник штабу (штаб) угрупування військ(сил); заступник начальника штабу угрупування військ(сил); заступник командувача по військово-політичній роботі; заступник командувача з озброєння-начальник технічної частини (технічна частина, служба озброєння); заступник командувача по тилу (служби тилу, матеріально-технічного забезпечення); 
- інших підрозділів у такому складі: начальник групи загального оперативного планування; начальник розвідки – начальник пункту управління; начальник пункту управління сил спеціального призначення; начальник артилерії; допоміжний пункт управління «ЮГ» Північно-кавказького округу (Херсон); оперативна група «ЮГ» Уральського округу (Чулаково); допоміжний пункт управління НОМЕР_3 окремої бригади оперативного призначення (Херсон); допоміжний пункт управління НОМЕР_4 окремої бригади оперативного призначення (Бурчак); допоміжний пункт управління НОМЕР_5 окремої бригади оперативного призначення (Бердянськ); допоміжний пункт управління НОМЕР_6 окремої бригади оперативного призначення (Мелітополь); 606 центр спеціального призначення (Херсон); 93 дивізія військ національної гвардії; 96 дивізія військ національної гвардії; НОМЕР_7 окремий батальйон оперативного призначення та інші.
1.3. Суд також встановив, що безпосередньо на Криворізько-Миколаївському напрямку діяли сили та засоби військ національної гвардії російської федерації у такому складі: 
- передовий пункт управління (чергова служба) у складі: 7 окремого загону спеціального призначення; НОМЕР_8 окремого загону спеціального призначення посиленої тактичної групи № 1; НОМЕР_8 окремого загону спеціального призначення посиленої тактичної групи № 2; 142 авіаційного полку (угруповання авіації); 148 інженерно-саперного полку; 99 окремого ремонтно-відновлювального батальйону; ОМОН (рос. – «отряд мобильный особого назначения»);
- допоміжний пункт управління угруповання військ (сил) у складі: НОМЕР_9 окремого загону спеціального призначення; тактичної групи 94 полку оперативного призначення; тактичної групи 146 спеціального моторизованого полку; оперативної групи допоміжного пункту управління угруповання військ (сил); тактичної групи 35 окремого розвідувального загону; тактичної групи 145 спеціального моторизованого полку; 
- допоміжний пункт управління НОМЕР_6 окремої бригади оперативного призначення у складі: тактичної групи НОМЕР_6 окремої бригади оперативного призначення; тактичної групи НОМЕР_10 окремого батальйону оперативного призначення; НОМЕР_11 окремого спеціального моторизованого батальйону; НОМЕР_12 окремого спеціального моторизованого батальйону; 94 дивізії військ національної гвардії; 
- допоміжний пункт управління НОМЕР_4 окремої бригади оперативного призначення у складі: 96 полку оперативного призначення; НОМЕР_13 окремого батальйону оперативного призначення; НОМЕР_14 окремого батальйону оперативного призначення; 98 дивізії військ національної гвардії; 140 артилерійського полку; 
- допоміжний пункт управління НОМЕР_5 окремої бригади оперативного призначення у складі: НОМЕР_15 окремого батальйону оперативного призначення; 40 окремого загону спеціального призначення №1; 40 окремого загону спеціального призначення № 2; 
- допоміжний пункт управління НОМЕР_3 окремої бригади оперативного призначення у складі: посиленої тактичної групи 606 центру спеціального призначення; тактичної групи 143 полку оперативного призначення; посиленої тактичної групи НОМЕР_7 окремого батальйону оперативного призначення; батальйонної тактичної групи 93 дивізії військ національної гвардії; батальйонної тактичної групи 96 дивізії військ національної гвардії; НОМЕР_16 окремого загну спеціального призначення.
1.4. Суд також встановив, що з 24.02.2022 по липень 2022 року (до початку активних контрнаступальних дій Збройних Сил України на правобережній частині Херсонської області) вищезазначені підрозділи Угруповання військ (сил) «ЮГ» військ національної гвардії російської федерації виконували такі функції: 
- посилена тактична група 94 полку оперативного призначення Північно-Кавказького округу військ національної гвардії рф станом на 10 травня 2022 року виконувала завдання з: проведення розвідувально-пошукових заходів у 5-кілометровій зоні поблизу с. Нова Кам`янка Бериславського району; доставки затриманих осіб по маршруту: Нова Кам`янка – Велика Олександрівка – Берислав – Нова Каховка – Нова Кам`янка (Бериславського та Каховського районів); встановлення контролю в с. Нова Кам`янка Бериславського району; виставлення трьох контрольно-пропускних пунктів, спостережних постів, трьох секретів і чотирьох патрулів;
- НОМЕР_9 окремий загін спеціального призначення виконував завдання зі встановлення контролю в м. Снігурівка Миколаївської області з виставленням восьми контрольно-пропускних пунктів і двох маневрених груп, а також щодо встановлення контролю в с. Братівка Баштанського району Миколаївської області;
- 1 батальйон оперативного призначення з мінометним взводом 94 полку оперативного призначення виконував завдання зі встановлення контролю в с. Давидів Брід Бериславського району Херсонської області з виставленням п`яти контрольно-пропускних пунктів і двох маневрених груп;
- 2 батальйон оперативного призначення ОМОН виконував завдання щодо встановлення контролю в с. Велика Олександрівка Бериславського району з виставленням чотирьох контрольно-пропускних пунктів, одного секрету і одного спостережного посту в с. Мала Олександрівка Бериславського району, з виставленням одного передового контрольно-пропускного пункту;
- 146 спеціальний моторизований полк виконував завдання зі встановлення контролю над м. Берислав, виставлення трьох постів охорони, одного автопатруля; однієї маневреної групи; охорони розрахунку радіоелектронної розвідки в с. Максима Горького Бериславського району, виставлення 11 вогневих засад по рубежу м. Берислав - с. В. Балка Бериславського району по узбережжю; постійних розвідувально-пошукових заходів в с. Дніпряни Каховського району, із залученням 112 осіб особового складу (2, 3 роти оперативного призначення, 1 батальйону оперативного призначення, роти оперативного призначення 2 батальйону оперативного призначення 94 полку оперативного призначення, ОМОН, СОБР (мовою оригіналу): «специальный отряд быстрого реагирования»); виконання завдань щодо встановлення контролю в с. Нова Кам`янка Бериславського району з виставленням трьох контрольно-пропускних пунктів, трьох спостережних постів, трьох секретів і чотирьох патрулів; проведення розвідувально-пошукових заходів в с. Дудчани Бериславського району із залученням 413 осіб особового складу з СОБР, в т.ч. для адресних заходів;
- управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення, управління тактичної групи НОМЕР_7 окремої бригади оперативного призначення в м. Херсон забезпечували охорону 16 критично важливих для російської федерації об`єктів силами, в м. Нова Каховка – трьох критично важливих для російської федерації об`єктів силами, в м. Каховка – одного критично важливого об`єкту силами, в с. Нова Маячка Херсонського району – одного критично важливого для російської федерації об`єкта силами.
Крім того, забезпечення пропускного режиму на 13 контрольно-пропускних пунктах і одному передовому контрольно-пропускному пункті здійснювалось:
- у м. Херсон силами та засобами управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення – 6 контрольно-пропускних пунктів;
- у м. Херсон силами та засобами управління тактичної групи НОМЕР_16 окремого загону спеціального призначення – 1 контрольно-пропускний пункт;
- у м. Білозерка силами та засобами управління тактичної групи НОМЕР_16 окремого загону спеціального призначення – 2 контрольно-пропускні пункти;
- у м. Нова Каховка силами та засобами управління тактичної групи 378 окремого батальйону оперативного призначення – 2 контрольно-пропускних пункти;
- у м. Нова Каховка силами та засобами управління тактичної батальйонно-тактичної групи 93 дивізії військ національної гвардії – 2 контрольно-пропускних пункти;
- у м. Каховка силами та засобами управління тактичної групи НОМЕР_7 окремого батальйону оперативного призначення – 1 передовий контрольно-пропускний пункт.
Крім того, забезпечення утримання захопленої «Каховської ГЕС» здійснювалося складом чотирьох застав, одного чергового вогневого засобу і однієї групи вогневої підтримки силами і засобами батальйонно-тактичної групи 93 дивізії військ національної гвардії.
Крім цього, окремі завдання на території Херсонської області були поставлені наступним підрозділам:
- забезпечення окупаційного режиму в с. Станіслав і с. Широка Балка Херсонського району, організоване виставленням двох взводних опорних пунктів силами та засобами управління тактичної групи НОМЕР_16 окремого загону спеціального призначення;
- забезпечення безпеки керівника установи виконання покарань Херсонської області - силами і засобами управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення;
- забезпечення безпеки посадової особи в с. Чорнобаївка Херсонського району - силами і засобами управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення;
- забезпечення безпеки пунктів видачі грошової допомоги і пунктів видачі паспортів - силами і засобами управління тактичної групи НОМЕР_7 окремого батальйону оперативного призначення;
- забезпечення безпеки вертолітної площадки в районі другого кілометра західніше с. Плодове Каховського району - силами і засобами управління тактичної групи НОМЕР_7 окремого батальйону оперативного призначення;
- забезпечення безпеки будівлі «важливого стратегічного об`єкту» - силами і засобами управління тактичної групи НОМЕР_7 окремого батальйону оперативного призначення;
- забезпечення безпеки НОМЕР_17 окремого інженерно-саперного батальйону під час заготівлі лісу в Олешківських пісках - силами і засобами управління тактичної групи НОМЕР_7 окремого батальйону оперативного призначення;
- забезпечення комендантської години в м. Херсон - маневреними групами управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення;
- ведення спеціальної розвідки в зоні відповідальності управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення;
- утримання резервів для дій на випадок ускладнення обстановки в районах знаходження критично-важливих об`єктів в м. Херсон за рахунок сил та засобів управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення;
утримання резервів для силової підтримки співробітників військових оперативних груп силами і засобами управління тактичної групи 606 центру спеціального призначення;
виконання завдань з вогневої засідки в районі південно-західної частини с. Кизомис Херсонського району.
1.5. Під час виконання вище окреслених завдань військовослужбовцями вищевказаних підрозділів Угруповання військ (сил) «ЮГ» військ національної гвардії російської федерації, зокрема в місті Херсон і Херсонської області: 
- вчинялись широкомасштабні напади на цивільне населення та їх майно, які призвели до загибелі та поранення людей, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження цивільних об`єктів; 
- здійснювалися розгони мирних акцій протесту із застосуванням до неозброєних учасників жорстоке поводження та незаконне позбавлення волі; 
- забезпечувався режим нелегального ув`язнення цивільних осіб в місцях несвободи, що супроводжувалось нелюдяним поводженням, катуваннями та вбивствами;
- через організовану систему блокпостів, встановлених на основних дорогах та шляхах постачання, було організовано проведення огляду та особистий обшук цивільних осіб, вилучення у них транспортних засобів і також їх нелегальне ув`язнення. 
1.6. Суд також встановив, що командування силами та засобами Угруповання військ (сил) «ЮГ» військ національної гвардії російської федерації здійснював ОСОБА_5 , який на час вчинення акта збройної агресії, а саме з 24.02.2022 року обіймав посаду командувача Угруповання військ (сил) «ЮГ» військ національної гвардії російської федерації у військовому званні «генерал-полковник».
Отже, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений час, але не пізніше 24.02.2022, у змові з іншими особами, усвідомлюючи значення своїх дій, можливих наслідків і прагнучи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ведення агресивних воєнних дій на території України з метою досягнення вищевказаних так званих «цілей СВО», знищення суверенітету України, окупації її територій, у вищевказаній сфері відповідальності, користуючись своїми владними повноваженнями, згідно із заздалегідь складеним планом вторгнення на територію України, забезпечив незаконний перетин вищезазначеними підрозділами зі складу Угруповання військ (сил) «ЮГ» військ національної гвардії російської федерації, адміністративного кордону України на межі з тимчасово окупованою територією півострова Крим через контрольно-пропускні пункти (далі – КПП) в районі населених пунктів Чонгар (КПП Чонгар), Каланчак (КПП Каланчак) та Чаплинка (КПП Чаплинка) Херсонської області, тобто здійснив вторгнення на суверенну територію України, а також ведення агресивних воєнних дій із бойовим застосуванням штатної зброї та озброєння вказаних підрозділів на визначених напрямках.
1.7. Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою ст. 28, частиною другою ст. 437 КК України, формою об`єктивної сторони якого є ведення агресивних воєнних дій, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження
2.1. Прокурор у своїй промові наголосив, що пред`явлене обвинувачення є доведеним. Вина обвинуваченого ОСОБА_5 також доведена, а його дії кваліфіковані правильно, а саме за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України, кваліфікуючими ознаками якої є ведення агресивних воєнних дій, вчинених за попередньою змовою групою осіб. Зазначив, що надані докази є належними, допустимими і достовірними, а їх сукупність дозволяє зробити висновок про винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом. 
2.2. Прокурор просив Суд при призначенні покарання ОСОБА_5 врахувати відсутність обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України та наявність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України – вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, тяжкість кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, а також характеристику вчиненого злочину, безпосереднім об`єктом якого є мир, безпека людства та міжнародний правопорядок. 
2.3. Також прокурор просив Суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 437 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.
2.4. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого - залишити без змін до затримання ОСОБА_5 на приведення вироку до виконання, оскільки ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду та п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, не припинили існування.
2.5. Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня його фактичного затримання.
2.6. Прокурор вважає, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ч.1 та ч. 2 ст. 7 КПК України.
Відповідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у даному кримінальному провадженні у відповідності до частини другої статті 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).
Відповідно до положень ч. 5 ст. 374 КПК України, стороною обвинувачення вжито вичерпних заходів аби на кожній стадії процесу (досудового розслідування та судового розгляду) було дотримано процесуальні гарантії дотримання його прав (наданий захисник, з метою недопущення порушення права на захист, вжито заходів задля повідомлення обвинуваченого про розслідування та судовий розгляд відносно нього).
Сторона обвинувачення вжила всіх можливих заходів для інформування підозрюваного/обвинуваченого, встановлення його місцезнаходження, однак на цей час обвинувачений перебуває у державному та міжнародному розшуках.
Впродовж усього судового розгляду справи інформація про відповідні процесуальні документи та повістки про виклик обвинуваченого до суду завчасно публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України (газета «Урядовий кур`єр») та на офіційному веб-сайті суду, в порядку передбаченому абз. 6 частини третьої статті 323 КПК України, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у зв`язку з чим обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з їх змістом.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) саме тому останній показань суду не надавав та будь-яких клопотань від нього на адресу суду також не надходило.
2.7. Захисник проти обвинувачення заперечував. В дебатах звернув увагу, що приписи ч. 2 ст. 28 КК України передбачають попередню змову, проте жодних інших осіб у обвинувальному акті не зазначено. Згідно з обвинувальним актом, анкетні відомості потерпілого відсутні, хоча в обвинувальному акті та прокурором вказано, що діями ОСОБА_5 спричинено шкоду більш ніж 2000 осіб. В обвинувальному акті вказано, що розмір шкоди не встановлено, попри те, що прокурор вказує на наявність завданої шкоди. 
Далі у обвинувальному акті йде перелік підрозділів, якими на думку сторони обвинувачення, керував ОСОБА_5 , що базується на висновках спеціалістів. В матеріалах кримінального провадження наявна постанова про залучення спеціаліста, проте у довідці вказаний інший спеціаліст, участь якого сторона захисту ставить під сумнів. Сторона обвинувачення стверджує, що ОСОБА_5 особисто керував загонами на півдні України, хоча в документах вказано, що керував ОСОБА_6 . 
Захисник також вважає, що відсутня суб`єктивна сторона злочину. Також протягом дослідження матеріалів кримінального провадження здійснювався допит свідків, які вказували, що особи були в балаклавах, шевронів не бачили. 
Щодо доказів сторони обвинувачення, в тому числі щодо відеозаписів з ютуба, захисник вважає, що вони не можуть бути доказовою базою у кримінальному провадженні. 
Зазначає, що мова йде саме про генерал-полковника, а прокурор доводить вину генерала на підставі джерел, які є недостовірними та не є доказами агресивної війни, яка інкримінується обвинуваченому. Вважає, що командна відповідальність не є відповідальністю командира. Вважає, що вина не є доведеною. В якості доказів надавались обвинувальні акти щодо осіб які перебували у підпорядкуванні ОСОБА_7 , що є нонсенсом. Обвинувальні акти не можуть бути доказами. Просив Суд виправдувальний вирок.
2.8. Обвинувачений у судове засідання не з`явився. Відповідно до ухвали Суду від 27.11.2024 року відносно нього здійснювалось спеціальне судове провадження. Повістки про виклик обвинуваченого, процесуальні документи та інформацію про них було надіслано та опубліковано відповідно до вимог ст. 323 КПК України, а саме: шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», на сайті Офісу Генерального прокурора, офіційному сайті Херсонського міського суду Херсонської області. 

ІІІ. Встановлені Судом фактичні обставини та докази на їх підтвердження
3.1. Суд, встановлюючи вищеназвані обставини кримінального правопорушення, у судовому засіданні дослідив надані стороною обвинувачення докази, які підтверджують обставини та винуватість обвинуваченого, а саме:
3.1.1. протоколи оглядів відкритих інформаційних джерел (інтернет ресурсу) за міжнародним стандартом «Берклі», за результатами яких підтверджено посаду ОСОБА_5 , яку він обіймав на період вчинення злочину, окупацію населених пунктів, зокрема Херсонської області військовослужбовцями національної гвардії російської федерації, зокрема:
- публікацію в мережі Інтернет «Книга катів українського народу» з даними про « ОСОБА_8 » (міститься коротка біографія та фото картка особи, місце народження та проживання); 
- публікацію в мережі інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 в месенджері «Телеграм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де міститься коротка біографія, відомості про освіту та військову службу ОСОБА_5 ; 
- публікацію в мережі інтернет посилання ІНФОРМАЦІЯ_4 , де виявлено інформацію про організації, в яких перебуває ОСОБА_5 , а саме (мовою оригіналу): «ФГКУ «Управление ЮО войск национальной гвардии», останній вказаний як керівник;
-  відео-ролик на сайті «Youtube» з назвою: «Войска национальной гвардии на Юге россии воглавил новый командующий», під яким міститься текст: «Эту должность занял генерал-лейтенант ОСОБА_9 ...». На відео зображено ОСОБА_5 , який дякує за привітання та говорить про сумлінне виконання обов`язків по забезпеченню національної безпеки держави на Півдні.
- публікацію та відео-ролик на сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , на якому розміщено текстову новину про вручення нагород головою росгвардії ОСОБА_10 військовослужбовцям Південного округу військ національної гвардії, а також відео-новину з місця події, в якому відтворено процес отримання нагород, у тому числі ОСОБА_5 ;
3.1.2. протокол огляду російського інформаційного ресурсу мережі Інтернет «газета.ru» (https://www.gazeta.ru/) за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 , на якому міститься публікація: «ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 24.06.2022. Текст публікації: «…отмечается, что отличившиеся в ходе специальной военной операции росгвардейцы были награждены ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Орденом «За военные заслуги», медалью ордена «За заслуги перед Отечеством», медалью «За спасение погибавших». Кроме того, Золотов вручил погоны «генерал-полковника» командующему Южным округом Росгвардии Игорю Турченюку…»;
3.1.3. протокол огляду відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а саме інформації, яка міститься у меню «Банк документов», де виявлено «Указ № 177 от 19.04.2017» під назвою «Об утверждении Положения о военном округе Вооруженных Сил Российской Федерации»;
3.1.4. відео-ролик на сайті «Youtube» з назвою: «У Білозерці на Херсонщині люди не пускають окупантів у місто», на якому зображено мітинг мирного населення проти військових зс рф, а також застосування зброї останніми для розгону акції протесту;
3.1.5. відео-ролик на сайті «Youtube» з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_9 », на якому зображено мітинг мирного населення проти військових зс рф, а також застосування зброї останніми для розгону акції протесту;
3.1.6. відео-ролики на сайті «Youtube» та за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_11 , на яких зображено мітинг мирного населення проти військових зс рф у м. Каховка та м. Нова Каховка, а також застосування зброї останніми для розгону акцій протесту; 
3.1.7. протоколи огляду 48 публікацій та відеозаписів, розміщених у відкритому доступі по розгону мирних акцій протесту у м. Херсоні та причетності до цього військовослужбовців військ національної гвардії (вилучено копії з іншого провадження), у тому числі проведено огляд відео російського Інтернет джерела за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12  під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13 »;
3.1.8. протокол огляду російської блог-платформи для створення та перегляду контенту « ОСОБА_13 » ( ІНФОРМАЦІЯ_14 а саме відеозапису розміщеного на зазначеному ресурсі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 під назвою «В Херсоне Росгвардия поработала с митингующими» опублікованого 2 роки тому на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_16 » (ІНФОРМАЦІЯ_14 ) та наступним текстом під відео: «Херсон. Росгвардия показала пример качественной работы с "тысячами" херсонцев, которые вышли против Российской армии (по заверениям украинских сми)».
3.1.9. протокол огляду відеозапису, розміщеного на російському вебсайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_17 під назвою «В Херсоне российские военные жестко взяли диверсионную группу ВСУ». На даному відео виявлено зображення, на якому троє осіб у військовій формі затримали осіб, які, судячи з голосу на відеозаписі та дописом, були диверсійною групою ЗСУ в м. Херсон. Текст фонового голосу на відео: «В Херсоне российские военные жестко взяли диверсионную группу ВСУ. В находящемся под контролем войск РФ Херсоне была предпринята попытка вылазки диверсионной группы ВСУ. В сети уже появились кадры того, как российским военнослужащим, по предварительным данным это бойцы Росгвардии, удалось пресечь атаку украинских диверсантов и задержать двоих злоумышленников»;
3.1.10. протокол огляду російського інформаційного ресурсу мережі Інтернет «Царьград» (ІНФОРМАЦІЯ_18 ) зі статтею під назвою «          ІНФОРМАЦІЯ_19 », у змісті якої вказується: «…пресс-служба Росгвардии сообщила об усилении мер охраны объектов обеспечения связи и СМИ в Херсоне. Данное решение было принято в связи с активизацией украинских диверсантов в городе…»;
3.1.11. протокол огляду російського інформаційного ресурсу мережі Інтернет «ГардИнфо» (https://guardinfo.online/) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_20  зі статтею під назвою «Росгвардия провела проверку владельцев оружия в Херсонской области», у змісті якої вказується «В Херсонской области сотрудники подразделений лицензионно-разрешительной работы Росгвардии во взаимодействии с коллегами из других силовых ведомств проверили рейд и изъяли внушительную коллекцию огнестрела…»
3.1.12. протокол огляду російського інформаційного ресурсу мережі Інтернет «абзац» (ІНФОРМАЦІЯ_21 ) за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_22  зі статтею під назвою «В Херсоне были найдены документы, доказывающие сотрудничество ОБСЕ со спецслужбами Украины» розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_23 . Текст публікації: «При проведении адресных мероприятий спецназовцы Росгвардии обнаружили в доме бывшего начальника управления СБУ в Херсонской области генерала ОСОБА_14 документы международной наблюдательной организации ОБСЕ, которые свидетельствуют о сотрудничестве с украинскими спецслужбами»;
3.1.13. протокол огляду відеозапису, що знаходиться у відкритому доступі у спільноті в російському онлайн-сервісі для хостингу та перегляду відео «Rutube» (ІНФОРМАЦІЯ_12 ) за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_24  з відеозаписом під назвою «В Херсоне российские военные жестко взяли диверсионную группу ВСУ» розміщеного 2 роки тому. Текст голосів на відео: «Ведучий: Бойцы Росгвардии в освобожденном Херсоне проводят спецоперацию по обнаружению тайников и укрытию националистов. Один из таких схронов находился прямо в здании городской администрации. Кореспондент: Это один из кабинетов Херсонской городской рады, самый центр города. Сотрудники Росгвардии заходят сюда по наводке местных жителей. Далі у відеозаписі відображено сюжет з питаннями від кореспондента та відповідями військового росгвардійця;
3.1.14. протокол огляду статті, що знаходиться у відкритому доступі у російському інформаційному ресурсі мережі Інтернет «Царьград» (https://herson.tsargrad.tv/) за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_25  зі статтею під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_26 » розміщеного 21.04.2022. Текст статті: «…российские силовики обнаружили в Херсоне очередной схрон оружия территориальной обороны ВСУ. Владелец гаража показал росгвардейцам несколько ящиков украинской армии, которые были предназначены для проведения диверсий боевиками теробороны…»;
3.1.15. посилання ІНФОРМАЦІЯ_27 де виявлено публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_28 з назвою: «Город Херсон взят под полный контроль...»
3.1.16. посилання ІНФОРМАЦІЯ_29 , де виявлено публікацію від 13.03.2022 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_30 » та виявлені наступні матеріали: «…Подразделения российских Вооруженных сил за сутки продвинулись до 14 километров. В ходе наступательных действий установлен контроль над южными районами населенных пунктов Благодатное, Владимировка, Павловка и Никольское...При поддерже ВС развивают наступление группировки ДНР и ЛНР»;
3.1.17. посилання https://life.ru/p/1485755/amp, де виявлено публікацію з назвою: «На зданиях Херсона начали вывешивать флаги России» від 09.04.2022 зі змістом: «…На зданиях в украинском Херсоне появляются флаги Российской Федерации. Первый уже установили над городской администрацией... Благодаря российским вооруженным силам на сегодняшний день Херсон полностью освобожден от украниских националистов...», а також долучено відеозапис із появою російського прапору на будівлі Херсонської ОДА. Аналогічні відеозаписи виявлено та оглянуто на каналі «РИА Новости»;
3.1.18. протоколи огляду публікацій засобів масової інформації, соціальних мереж, телеграм каналів (російських і українських), в яких зафіксовано початок вторгнення військ зс рф на територію Херсонської області 24.02.2022, маршрути проходження бойової техніки, види наявного озброєння та інше, зокрема:
3.1.19. посилання ІНФОРМАЦІЯ_31 , де виявлено публікацію від 24.02.2022 з назвою «Вторжение российских войск с территории Крыма», при відкритті якого відображається відеозапис, на якому зафіксовано переміщення російської техніки з території ТОТ Криму в бік Херсонської області через КПП;
3.1.20. відеоролик з YouTube каналу під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_32 » від 25.02.2022. Встановлено, що відеозйомка здійснювалась ймовірно з будинку, який знаходиться по об`їзній дорозі у м. Нова Каховка (траса Е58) в межах координат: 46.7619265, 33.3859237. На вказаному відео зображена велика колона російської військової броньованої техніки із маркуванням «Z», яка рухається у напрямку Каховської ГЕС, а інша у зворотному напрямку. Рух техніки регулюють російські військові з розпізнавальними знаками «білі пов`язки» на руках та ногах. У колоні помічено паливозаправники, БТР, КАМАЗи, польові кухні, військові евакуатори, а також системи ПВО «Панцир С1», який перебуває на озброєнні виключно у зс рф, зокрема підрозділів зі складу ПдВО;
3.1.21. відеоролик з YouTube каналу під назвою: «Nexta Live» з відеороликом «Камера: вторжение на чужую землю» від 25.02.2022, під відео міститься опис: «Сотни единиц военной техники, тысячи военных и даже флаг СССР. Запись камеры видеонаблюдения на автодороге Р-47 возле Новой Каховки в сторону посёлка Казацкое (Херсонская область, Украина). Утро 25 февраля 2022». Встановлено, що зйомка здійснювалась ймовірно зі стаціонарної дорожньої камери, яка встановлена на електроопору поруч з магазином «Маяк», який знаходиться по об`їзній дорозі м. Нова Каховка по трасі Е-58 в межах координат: 46.7478874, 33.4018918. У колоні помічено паливозаправники, БМД, БТР, КАМАЗи, польові кухні, військові евакуатори, а також 2 системи ПВО «Панцир С1»;
3.1.22. відеоролик з YouTube каналу під назвою: «Русское социальное сообщество» з відеороликом «Движение огромной колонны российской военной техники на Херсон» від 27.02.2022. Встановлено, що зйомка здійснювалась ймовірно місцевими мешканцями з цивільного автомобіля. На вказаному відео зображена велика колона російської військової броньованої техніки із маркуванням «Z», яка рухається у напрямку міста Херсон. У колоні помічено паливозаправники, БМД, БТР, КАМАЗи, польові кухні, військові евакуатори, самохідні артилерійські установки, танк, медичні автомобілі, які перебувають на озброєнні у збройних сил російської федерації;
3.1.23. відеоролик з YouTube каналу під назвою: « ОСОБА_15 » з відеороликом «Российские войска стреляют в гражданских. Херсон» від 15.03.2022. Встановлено, що зйомка здійснювалась ймовірно місцевим мешканцем у м. Херсоні, в ході мирної акції протесту по вул. Перекопській під час в`їзду російських військових колон до центру міста в межах координат: 46.6365608, 32.6201493 з цивільного автомобіля. На вказаному відео зображена велика колона російської військової броньованої техніки із маркуванням «Z», яка рухається вулицями міста Херсон.
3.1.24. протоколи оглядів місця події на деокупованих територіях міста Херсон та області в місцях зосередження підрозділів зс рф, під час яких виявлено та вилучено: телефонний довідник «Федеральная служба. Войска национальной гвардии российской федерации» (командувачем зазначено ОСОБА_5 ), список військових 50 обоп та нагородні документи, Выписка из плана основных мероприятий, списки БТГ 96 дВНГ та нагородні, телефонний довідник командного складу підрозділів зс рф від 03.08.2022; списки військових ВНГ на чолі з Калупіним; списки військовослужбовців 606 цСпП та нагородні списки, телефонні довідники із зазначенням анкетних даних командирів та інших військовослужбовців зс рф, схеми охорони і оборони, доповідні, пояснювальні записки, робочі карти командирів – загальна кількість оглянутих документів та визнаних речовими доказами складає понад 100;
3.1.25. довідка військових спеціалістів Міжвідомчої робочої групи при Офісі Генерального прокурора, якими проаналізовано виявлені та вилучені під час оглядів місць події документи військових рф, за наслідками чого встановлено структуру військ національної гвардії рф, їх керівництво та зони діяльності, обов`язки та поставлені перед ними завдання на території Херсонської області. Крім того зазначено, що з лютого по принаймні червень 2022 року командувачем військ (сил) «Юг» був генерал-лейтенант ОСОБА_5 . За наявними та проаналізованими документами військові спеціалісти прийшли до висновків, що військові частини (з`єднання) федеральних військ національної гвардії рф, які виконували бойові завдання після повномасштабного вторгнення на тимчасово окупованих територіях, зокрема Херсонської області, напередодні повномасштабного вторгнення здійснювали підготовку підрозділів (військових частин) до готовності до дій за призначенням. ОСОБА_16 (генерал-майор, командир допоміжного пункту управління «Юг» (Херсон), ОСОБА_17 (генерал-майор, командир допоміжного пункту управління 50 обоп) та ОСОБА_5 (генерал-полковник, командувач угруповання військ (сил) «Юг») організовано і проведено підготовку підпорядкованих посилених тактичних груп (батальйонних тактичних груп), які приймали участь у повномасштабній збройній агресії на території України, а плани підготовки імовірніше були надіслані з вищого штабу федеральної служби військ національної гвардії рф завчасно;
3.1.26. лист Служби зовнішньої розвідки України щодо точного часу та дати перетину адміністративного кордону України військами збройних сил російської федерації з напрямку ТОТ АР Крим, а також напрямків руху колони військової техніки;
3.1.27. лист ОУВ «Херсон» з інформацією щодо вищого керівництва збройних сил російської федерації, яке вирішувало питання воєнного планування й управління щодо застосування підпорядкованих їм військових підрозділів на південному напрямку, з переліком військових підрозділів збройних сил російської федерації, які здійснили вторгнення 24.02.2022 та окупацію населених пунктів, зокрема Херсонської області, а також видів наявного у них озброєння, у тому числі про підрозділи та частини федеральної служби військ національної гвардії рф зі складу: НОМЕР_4 окремої бригади оперативного призначення, НОМЕР_8 окремого загону спеціального призначення, 96 окремого полку оперативного призначення та інші;
3.1.28. лист з Херсонської обласної військової адміністрації щодо повного переліку населених пунктів Херсонської області, які перебували та продовжують перебувати в окупації військовослужбовців зс рф із зазначенням періоду перебування в окупації та контактних номерів голів місцевих військових адміністрацій;
3.1.29. лист Генерального штабу ЗСУ та ОСУВ «Одеса» щодо хронології захоплення населених пунктів Херсонської області підрозділами збройних сил російської федерації, у тому числі військами національної гвардії рф (50-й обоп, НОМЕР_18 окремий полк оперативного призначення, НОМЕР_19 окремий батальйон оперативного призначення, 140-й артилерійський полк, НОМЕР_20 окрема бригада оперативного призначення та ін.); 
3.1.30. лист командування ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_33 » з інформацією, відповідно до якої у період з 24.02.2022 до 11.11.2022 на території Херсонської області різні підрозділи військ національної гвардії рф брали активну участь у підготовці та веденні бойових дій, командиром допоміжного пункту управління «ЮГ» Північно-кавказького округу (Херсон) був генерал-майор (у подальшому генерал-лейтенант) ОСОБА_16 ;
3.1.31. лист НОМЕР_21 прикордонного загону ДПС України з інформацією, відповідно до якої встановлено, що з 24.02.2022 до 11.11.2022 на території Херсонської області військові підрозділи зс рф, у тому числі військ національної гвардії, брали активну участь у підготовці та веденні агресивних воєнних дій; також поінформовано про керівний склад основних з`єднань та частин, у тому числі зазначено, що командиром допоміжного пункту управління «ЮГ» Північно-кавказького округу (Херсон) був генерал-майор (у подальшому генерал-лейтенант) ОСОБА_16 ;
3.1.32. долучено копії обвинувальних актів щодо військовослужбовців національної гвардії зс рф, яких ідентифіковано та притягнуто до кримінальної відповідальності правоохоронними органами Херсонської області за ст. 438 КК України (силові розгони мирних акцій протесту, зґвалтування, вбивства цивільних осіб, нелегальні ув`язнення, катування та нелюдяне поводження). 
3.1.33. протокол огляду від 13.12.2022, об`єктом огляду якого є рапорти командира допоміжного пункту управління НОМЕР_3 окремої бригади оперативного призначення щодо заохочення особового складу державними та відомчими нагородами від 02.09.2022, 09.09.2022, 16.09.2022 з доданими до них списками військовослужбовців національної гвардії на адресу командувача Угрупуванням військ(сил) «ЮГ» ОСОБА_5 .
3.1.34. показання свідка ректора Херсонської державної морської академії ОСОБА_18 , який під час допиту повідомив, що до 16.04.2022 він перебував в окупованому місті Херсон. Зазначив, що Херсонську державну морську академію було захоплено російськими військами, свідок виконував обов`язки ректора академії, ну і фактично в цей час, це було 16 березня, російські військові захопили цю академію. Було неможливо проводити далі освітній процес в першому навчальному корпусі за адресою Ушакова 20, оскільки на той час, її зайняли російські військовослужбовці. Не повідомляючи керівництво академії, до будівлі навчального закладу прибуло досить велика кількість і військової техніки, і військового персоналу, які на території закладу розмістили якесь обладнання військове. З цього часу академія втратила можливість проводити заняття в цьому корпусі.
16 березня 2022 року свідку зателефонував начальник організаційно-стройового відділу і викликав його в академію. Прибувши, свідок побачив, що перед входом в навчальний корпус стояло два БТР, і оточений корпус досить великою кількістю солдатів російської федерації в повному екіпіруванні і зі зброєю відповідно. Їх кількість навколо кварталу була декілька десятків. Десь через години-дві після прибуття свідка до закладу прибуло біля 40 вантажних автівок з особовим складом і з якоюсь технікою. Потім вони розмістилися в навчальному корпусі. Вони підтягували щось на кшталт антен досить великих потужних і налагоджували зв`язок.
Коли свідок почав заперечувати щодо того, аргументуючи, що йде освітній процес, було сказано, що рішення щодо цього вже прийняте. Дещо пізніше з тими, з ким свідок познайомився, йому довелося спілкуватися – він представився генерал Спиридонов російської гвардії. Це було десь наближено через тиждень, коли свідка викликали знову ж на бесіду. Після 16-го ні хто в цьому навчальному корпусі вже не працювали, тому що розмістилися там військові. 
3.1.35. показання свідка начальника юридичного відділу Херсонської державної морської академії ОСОБА_19 , який під час допиту повідомив, що на початку березня 2022 року головний навчальний корпус був зайнятий російськими військовими. Як пояснили, що військовим треба залишити десь техніку. Увесь персонал лишили цей корпус і пішов працювати в інші корпуси. В серпні місяці свідка було затримано військовослужбовцями національної гвардії;
3.1.36. показання свідка ОСОБА_20 , який під час допиту повідомив, що коли почалася окупація, на територію Херсонської державної морської академії, а саме на територію навчального корпусу №1, де свідок працював, зайшли військовослужбовці російської федерації. У дворі була броньована техніка – Тигри. Під свою охорону вони взяли весь цей корпус. На території навчального корпусу знаходилися військовослужбовця національної гвардії російської федерації. Потім з`явився їх командир, який зайняв кабінет ректора. Потім свідок дізнався, що це є генерал ОСОБА_16 , який був підлеглим ОСОБА_5 . Свідок зазначив, що був в полоні 30 днів. Був очевидцем розгону на площі Незалежності людей військовослужбовцями національної гвардії російської федерації на автомобілях із застосуванням димових шашок, пострілами та як вони забивали досмерті наших мирних мешканців.
3.1.37. інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

ІV. Мотиви та оцінка Суду
«Чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд…» 
(пункт 3 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів)

4.1. Згідно з приписами частини першої ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
4.2. Відповідно до ст. 17 КПК України для доведення винуватості особи у вчиненні злочину встановлено стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність встановлених обставин повинна виключати будь-яке інше розуміння (пояснення) події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину. Отже, фактичні обставини повинні бути встановлені з бодай мінімальним ступенем чіткості та переконливості, який дозволяв би суду зробити висновок щодо винуватості особи в межах пред`явленого їй обвинувачення.
4.3. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на те, що кожна обставина висунутого обвинувачення має бути доведена і підтверджена доказами, Суд вважає за доцільне дати оцінку інкримінованому обвинуваченому складу кримінального правопорушення для надання остаточного висновку щодо винуватості особи.
4.4. Отже, обвинуваченому інкримінується діяння, формою об`єктивної сторони якого є ведення агресивних воєнних дій, вчинених за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з визначенням, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі №415/2182/20, провадження № 13-15кс22 (пункт 44) ведення агресивних воєнних дій передбачає керівництво застосуванням збройних або воєнізованих формувань, сил і засобів для проведення воєнних операцій на певних напрямках під час вчинення акту агресії. Це передбачає, зокрема, організацію та управління реалізацією конкретних операцій, битв, ударів, боїв з боку збройних або воєнізованих формувань, зусиллями яких вчиняється акт агресії.
Відтак Суд враховує сформульоване Верховним Судом тлумачення відповідного складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 437 КК України.
4.4.1. Щодо «акта агресії російської федерації проти України» як об`єктивної ознаки складу злочину, Суд вважає за доцільне зазначити таке.
Відповідно до ст. 1 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314(ХХІХ) «Визначення агресії», агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності та політичної незалежності іншої держави, чи будь-яким іншим чином, несумісним зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.
Приписами ст. 4 зазначеної Резолюції передбачено, що будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави, або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що перебувають на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, всупереч умовам, передбаченим в угоді; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, регулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам. Жодні міркування будь-якого характеру з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі Члени Організації Об`єднаних Націй утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і якимось іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, Декларацією Генеральної Асамблеї ООН про зміцнення міжнародної безпеки від 16 грудня 1970 року №2734 (ХХV), Декларацією Генеральної Асамблеї ООН про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року №2131 (ХХ) встановлено, що ні одна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Відповідно до визначень наведених в абз. 7-13 частини першої ст. 1 Закону України «Про оборону» збройна агресія – це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій:
- вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України;
- блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав;
- напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України;
- засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п`ятому – сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях;
- дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п`ятому – восьмому цієї статті;
- застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.
Факт збройної агресії російської федерації проти України підтверджено і встановлено Верховною Радою України та Президентом України, зокрема:
- в Указі Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» констатовано, що «Суспільно-політична ситуація на Кримському півострові загострилася, мають місце неприхована агресія, захоплення російською стороною частини території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Незаконно створеними збройними формуваннями проросійського спрямування за підтримки військових підрозділів збройних сил Російської Федерації захоплюються та блокуються будівлі органів державної влади, органів влади в Автономній Республіці Крим, аеропорти, суходільні та морські транспортні комунікації, органи військового управління, військові частини та установи Збройних Сил України, що дислоковані на Кримському півострові»;
- в Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подоланні її наслідків», яка схвалена Постановою Верховної Ради України від 15 квітня 2015 року №337-VIII також наголошено, що «збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин»;
- в постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України у зв`язку з визнанням Російською Федерацією незалежності незаконних самопроголошених утворень на тимчасово окупованих територіях окремих районів Донецької та Луганської областей України» від 22 лютого 2022 року №2093-ІХ, зазначено, що «21 лютого 2022 року Президент Російської Федерації визнав незалежність незаконних самопроголошених утворень на тимчасово окупованих частинах території України та наказав ввести війська Російської Федерації на територію України. Цим рішенням Російська Федерація здійснила акт чергової агресії та вкотре грубо порушила державний суверенітет і територіальну цілісність України в рамках міжнародно визнаних кордонів, а також низку міжнародно-правових актів багатостороннього і двостороннього характеру зокрема Статут Організації Об`єднаних Націй, Заключний акт Наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року (Будапештський меморандум)»;
- в постанові Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейської Комісії, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав щодо невизнання незалежності незаконних утворень на тимчасово окупованих територіях окремих районів Донецької та Луганської областей» від 15 березня 2022 року № 2039-IX, наголошено, що «застосування Російською Федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії і цей факт визнається міжнародною спільнотою»;
З метою визначення особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в преамбулі якого (в редакції Закону України №2217-IX від 21.04.2022) визначена передумова, роз`яснюється мета і підстава його прийняття, а саме поряд з іншим зазначено: 
«беручи до уваги Резолюцію Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Агресія проти України" A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року, якою визнається, що Росія вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, і якою від Російської Федерації вимагається припинити збройну агресію проти України, включаючи також деокупацію Криму та Донбасу, негайно, повністю та безумовно вивести всі свої збройні сили з території України в межах її міжнародно визнаних кордонів,
враховуючи проміжне рішення Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року, відповідно до якого на найвищому юридичному рівні констатовано факт вторгнення Росії на територію України,
відзначаючи, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України,
беручи до уваги, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України…»
Отже, Верховною Радою України встановлений і зафіксований злочин збройної агресії російської федерації проти України, який визнаний міжнародною спільнотою на рівні Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй.
4.4.2. Щодо «ведення агресивних воєнних дій», як об`єктивної ознаки складу злочину, Суд вважає за доцільне зазначити таке. 
Військовими спеціалістами Міжвідомчої робочої групи при Офісі Генерального прокурора проаналізовано виявлені та вилучені під час оглядів місць події документи військових російської федерації. За наслідками аналізу було встановлено структуру військ національної гвардії російської федерації, їх керівництво, зону відповідальності тощо. 
Зазначено, що акт збройної агресії, зокрема вторгнення на територію Запорізької, Миколаївської та Херсонської області було вчинено за участі сил та засобів військ національного гвардії російської федерації, а саме органами і підрозділами Угрупування військ(сил) «на Запорізькому напрямку» та органами і підрозділами Угрупування військ(сил) «на Криворізько-Миколаївському напрямку», які безпосередньо підпорядковувалися одночасно і штабу СВО, і Південному військовому округу збройних сил російської федерації з питань виконання оперативних завдань, та Угрупуванню військ(сил) «ЮГ» національної гвардії російської федерації з питань організації виконання спеціальних завдань, передбачених (мовою оригіналу): "Федеральным Законом "О войсках Национальной гвардии росийской федерации" від 03.07.2016 року №226-ФЗ.
Оскільки, згідно з міжнародним правом, як акт агресії кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, а ведення агресивних воєнних дій передбачає організацію та управління реалізацією конкретних операцій, битв, ударів, боїв з боку збройних або воєнізованих формувань, то з цих мотивів Суд доходить висновку, що дії командування та особового складу органів управління та підрозділів, підпорядкованих Угрупуванню військ(сил) «ЮГ» національної гвардії російської федерації, які пов`язані з організацією і виконанням спеціальних завдань ісупроводжувалися застосуванням зброї і озброєння проти цивільних осіб, захопленням і зневоленням цивільного населення, що призвело до загибелі та поранення людей, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження цивільних об`єктів та майна людей, незаконного позбавлення волі, і нелегального ув`язнення тощо є агресивними воєнними діями.
Отже, Суд вважає, що, виходячи із наданих доказів, ознака об`єктивної сторони «ведення агресивних воєнних дій» доведена.
4.4.3. Щодо суб`єкта кримінального правопорушення передбаченого ст. 437 КК України Суд вважає за доцільне зазначити таке. 
При визначенні суб`єкта кримінального правопорушення, що розглядається, Суд бере до уваги викладені у вказаній постанові ВП ВС висновки щодо застосування норми права стосовно суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ст. 437 КК України. Зокрема у пунктах 140-142 постанови Верховний Суд зазначив:
Діяння, визначені у статті 437 КК, здатні вчиняти особи, які в силу службових повноважень або фактичного суспільного становища спроможні здійснювати ефективний контроль за політичними чи воєнними діями або керувати ними та/або істотно впливати на політичні, військові, економічні, фінансові, інформаційні та інші процеси у власній державі чи за її межами, та/або керувати конкретними напрямами політичних або воєнних дій.
Планування, підготовка, розв`язування агресивної війни чи воєнного конфлікту, участь у змові, що спрямована на вчинення таких дій, та ведення агресивної війни чи агресивних воєнних дій вимагає наявності у суб`єктів або відповідних повноважень, ресурсів у сферах міжнародних відносин, внутрішньої політики, оборони, промисловості, економіки, фінансів, або такого суспільного становища, яке дозволяє їм впливати на прийняття відповідних рішень уповноваженими особами. Вони можуть, зокрема, але не виключно: окреслювати загальний курс розвитку держави, реалізовувати його; представляти державу в міжнародних відносинах; впливати на її нормотворчу діяльність; формувати державну політику; формувати національну ідеологію та забезпечувати її впровадження у життя через масовий вплив на суспільну думку; затверджувати склад і керувати збройними силами, підпорядкованими державі, а також незаконними воєнізованими чи збройними формуваннями; визначати стратегічні завдання для економіки та промисловості (у тому числі спрямовані на обслуговування ними військових цілей); забезпечувати фінансування воєнних заходів; керувати матеріально-технічним забезпеченням впровадження цих заходів.
До осіб з відповідними можливостями можуть належати, наприклад: глави держав та урядів; члени парламенту; лідери політичних партій; дипломати; керівники спецслужб; командири збройних сил, підпорядкованих державі, а також незаконних воєнізованих чи збройних формувань; інші особи, які фактично діють як військові командири; керівники органів виконавчої влади, які здійснюють функції з вироблення та реалізації державної політики і нормативно-правового регулювання у сфері діяльності збройних формувань і обігу зброї; керівники, правовий статус яких не охоплюється поняттям військового командира і які здійснюють владу або контроль щодо осіб, які беруть участь в агресивній війні чи агресивних воєнних діях; інші особи, які хоча й не займають формальних посад, проте здатні реально впливати на військово-політичні процеси, пов`язані з плануванням, підготовкою, розв`язуванням агресивної війни чи воєнного конфлікту та веденням агресивної війни або агресивних воєнних дій.
Військовими спеціалістами Міжвідомчої робочої групи при Офісі Генерального прокурора оглянуто і проаналізовано певні правові акти російської федерації та вилучені трофейні документи, за допомогою яких відтворено схему підпорядкування органів управління, сила та засобів, призначених для вторгнення на територію України в рамках так званою (мовою оригіналу): «специальной военной операции».
Отже, в ході проведення так званої «СВО» у складі угруповань військ(сил) збройних сил російської федерації, органи управління, з`єднання і військові частини військ національної гвардії російської федерації перебували в оперативному підпорядкуванні. Таким чином сили та засоби військ національної гвардії російської федерації, що діяли у складі угруповань військ(сил) збройних сил російської федерації на відповідних операційних напрямках, перебували в їх оперативному підпорядкуванні і виконували завдання в їх інтересах.
При цьому зберігалось їх підпорядкування Угрупуванню військ(сил) «ЮГ» національної гвардії російської федерації з питань організації виконання спеціальних завдань і організації спеціальних видів забезпечення. 
Водночас Угрупування військ (сил) «ЮГ» національної гвардії російської федерації входило безпосередньо до складу Південного округу військ національної гвардії і підпорядковувалось в оперативному плані штабу «СВО».
Суд вважає, що ОСОБА_5 , 
будучи командувачем Угрупування військ (сил) «ЮГ» національної гвардії російської федерації та 
забезпечуючи, виконання спеціальних завдань, що передбачені так званими (мовою оригіналу): «Планами основных мероприятий постконфликтного урегулирования в зоне ответственности …» (пункт 1.1. розділу І цього вироку), підпорядкованими підрозділами, які входили до складу сил та засобів сфери його відповідальності, 
що призвело до загибелі та поранення людей, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження цивільних об`єктів та майна людей, незаконного позбавлення волі, і нелегального ув`язнення, 
застосування заходів заохочення до осіб, які безпосередньо вчиняли такі дій, тим самим заохочуючи продовження їх вчинення
є ознакою того, що ОСОБА_5 є особою, яка здатна здійснювати вплив на формування у свідомості громадян України на підконтрольних територіях так званої «рабской покорности», яка притаманна населенню російської федерації, тим самим знищити самоідентичність українського народу. 
4.4.4. Суд також вважає за доцільне звернути увагу на безпосередній об`єкт посягання цього злочину за частиною другою ст. 437 КК України, яким є суспільні відносини, що забезпечують захист міжнародного правопорядку, який ґрунтується на принципах міжнародного права, зокрема, незастосування сили, недоторканості кордонів, територіальної цілісності, невтручання у внутрішні справи суверенних держав.
Відповідно до Декларації «Про державний суверенітет України» від 16 липня 1990 року №55-XII державний суверенітет України є верховенство, самостійність, повнота і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Також в розділі V Декларації проголошено, що Українська РСР здійснює верховенство на всій своїй території. Територія Української РСР в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Українська РСР самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій Республіки та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Суд встановив, що ОСОБА_5 , будучи командувачем Угрупування військ(сил) «ЮГ» національної гвардії російської федерації, вів агресивні воєнні дії, внаслідок яких було здійснено вторгнення на територію України і окупацію відповідних територій, чим здійснив посягання на суспільні міжнародно-правові відносини, що забезпечують мирне співіснування держав та мирну взаємодію держав під час вирішення будь-яких проблем, що виключають будь-яке насильство.
4.4.5. Обов`язковою суб`єктивною ознакою злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, в тому числі і діяння, передбаченого частиною другою ст. 437 КК України є прямий умисел.
Прямий умисел – це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, за якого особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).
Усвідомлення суб`єктом злочину суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально-осуджуваним, шкідливим для суспільства. 
Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.
Мотивом вчинення злочину є внутрішнє спонукання, рушійна сила кримінально караного вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мотив дозволяє визначити, чому особа вчиняє злочин. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.
Отже, проаналізувавши зібрані у цьому кримінальному провадженні докази, Суд дійшов висновку про наявність в діях (поведінці) обвинуваченого умислу, спрямованого на ведення агресивних воєнних дій з метою вторгнення та територію України та встановлення окупаційної влади на окупованих територіях м. Херсон і Херсонської області і захисту, встановленого цією владою правопорядку, в тому числі шляхом усунення (позбавлення можливості до спротиву) найбільш активної частини населення цих територій.
4.4.6. Щодо співучасті, як обставини, що обтяжує покарання за злочин, передбачений частиною другою ст. 437 КК України, Суд вважає за доцільне зазначити таке.
Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. 
Відповідно до частини другої ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. 
За формою об`єктивної сторони, яка передбачає відповідальність за ведення агресивних воєнних дій, злочин є закінченим з моменту вчинення цих дій. 
Як вбачається з наданих доказів, ОСОБА_5 , будучи командувачем Угруповання військ(сил) «ЮГ» національної гвардії російської федерації, діючи умисно, спільно та узгоджено з іншим військовим командуванням, а саме з командирами підрозділів, які безпосередньо виконували завдання, передбачені відповідними планами, спільні дії яких були заздалегідь узгоджені та затверджені для досягнення спільної мети, яка визначена політичним керівництвом російської держави, а саме як так звані (мовою оригіналу) «цели специальной военной операции», які передбачають знищення суверенітету України, що вказує на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, що відповідно до пункту 2 частини першої ст. 67 КК України, є обставиною, що обтяжує покарання за злочин.

Висновки Суду
4.5. Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, а також проаналізувавши ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку, Суд вважає, що усі перелічені об`єктивні ознаки складу злочину, передбаченого частиною другою ст. 28, частиною другою ст. 437 КК України доведені, а тому доходить висновку про допустимість, належність, достовірність та достатність доказів для визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 28 частиною другою ст. 437 КК України, формою об`єктивної сторони якого є ведення агресивних воєнних дій,вчинених за попередньою змовою групою осіб.

V. Призначення покарання
5.1. Санкцією частини другої ст. 437 КК України (на час вчинення злочину) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.
5.2. Під час судового розгляду обставини, які пом`якшують покарання відповідно ст. 66 КК Українине встановлено.
Суд також встановив, що обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.
5.3. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, та враховує:
- ступень тяжкості правопорушення – згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до особливо тяжкого злочину;
- особу обвинуваченого – його вік, місце в ієрархії системи національної гвардії російської федерації, раніше не судимий.
5.4. Суд також бере до уваги суспільну небезпечність вчиненого діяння, оскільки вонопосягає на суспільні міжнародно-правові відносини, що забезпечують мирне співіснування держав; основи миру, тобто мирної взаємодії держав під час вирішення будь-яких проблем, що виключають будь-яке насильство; дотримання правил міжнародного правопорядку як у мирний, так і у військовий час; міжнародні гарантії безпеки як окремим державам, так і людству в цілому. Посягання на міжнародний правопорядок може спричинити нанесення шкоди самим основам існування життя на землі, оскільки об`єктом таких посягань є не окремі суспільні відносини в тій чи іншій сфері життя і діяльності людини, суспільства, держави, а саме життя на землі, існування людства або його значної частини.
5.5. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК України). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання – виправлення засудженого.
5.6. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.
5.7. Суд вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.
5.8. У зв`язку із викладеним, Суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.
5.9. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.
Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

VІ. Запобіжні заходи
6.1. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого ухвалює рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
6.2. Оскільки розгляд кримінального провадження здійснювався за процедурою спеціального судового провадження, а також у зв`язку з тим, що ризики, передбачені пунктом 1 частини першої ст. 177 КК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду та пунктом 5 частини першої ст. 177 КК України, а саме: ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення не припинили існування, Суд вважає за доцільне до набрання вироком законної силизалишити в силі запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2024 року (справа №490/5678/24, н/п 1-кс/490/2679/2024) стосовно обвинуваченого, до його затримання на виконання вироку. 

VІІ. Вирішення питання, пов`язані з арештом майна
7.1. Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
7.2. Докази про накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні відсутні.

VІІІ. Вирішення питання, пов`язаних з процесуальними витратами
8.1. Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. На підставі частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
8.2. Згідно з обвинувальним актом процесуальні витрати відсутні.

ІХ. Вирішення питань щодо долі речових доказів
9.1. Згідно з частиною дев`ятою статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, Суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження документи, надані сторонами.
9.2. Інформації щодо наявності речових доказів матеріали кримінального провадження не містять.

Х. Вирішення цивільного позову 
10.3. Доказів подачі цивільного позову матеріали кримінального провадження не містять.

ХІ. Відомості про вжиті заходи стороною обвинувачення щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
11.1. Відповідно до частини третьої ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до частини другої ст. 7 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).
11.2. За міжнародними стандартами, відповідно до Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (75)11 від 19 січня 1973 року «Про критерії, які регламентують розгляд, що проводиться у відсутність обвинуваченого» розгляд може бути проведений у відсутності обвинуваченого: 
- за умови своєчасного повідомлення особи про проведення розгляду і надання йому достатнього часу для підготовки захисту; 
- наявності підтвердження про фактичне отримання такого повідомлення; 
- за умови проведення розгляду в загальному порядку і наданні захисту права втручатися в цей процес; 
- за умови забезпечення надання особі судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду, і обчислення термінів на оскарження з моменту вручення такого рішення; 
- за умови надання особі права на оскарження судового рішення; 
- за умови забезпечення права особи на повторне проведення розгляду в загальному порядку, якщо його відсутність була викликана наявністю поважних причин, про які він не міг повідомити уповноважені органи
11.3. Відповідно до частини п`ятої ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
11.4. За таких підстав Суд вважає, що кримінальне процесуальне законодавство покладає на суд обов`язок щодо здійснення судового контролю за діями сторони обвинувачення в частині дотримання нею прав обвинуваченого на захист, доступу до правосуддя тощо під час проведення спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження.
11.5. Відтак, Суду необхідно з`ясувати, чи можливо стверджувати, що обвинувачений знав про кримінальне переслідування, спеціальне досудове розслідування (після надання слідчим суддею дозволу на його здійснення), що здійснювалось відносно нього, і теперішнє судове провадження настільки, щоб мати можливість прийняти рішення щодо взяття участі у судовому процесі або відмовитися від свого права постати перед судом та/або ухилитися від правосуддя.
11.6. В згаданому контексті Суд звертає увагу перш за все на дотримання стороною обвинувачення порядку офіційного сповіщення обвинуваченого про заходи, які до нього здійснювалися.
За змістом приписів частини восьмої ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з вимогами цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
11.7. Виходячи із загальних положень КПК Суд вважає, що на стадії досудового розслідування є достатнім для дотримання права обвинуваченого на доступ до правосуддя повідомлення його в порядку частини восьмої ст. 135 КПК про: 
початок відносно нього спеціального досудового розслідування, 
підозру, 
виклик на допит як підозрюваного, 
завершення відносно нього досудового розслідування, 
відкриття матеріалів кримінального провадження, 
складення відносно нього обвинувального акта і направлення його до суду.
Крім того, однією з підстав для ухвалення рішення про спеціальне судове провадження є неприбуття на виклик суду без поважної причини більш як два рази.
11.8. Як вбачається з досліджених матеріалів, шляхом розміщення оголошення в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження – газеті «Урядовий кур`єр» на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 було повідомлено про:
підозру, складену 19.06.2024, у кримінальному провадженні №22023230000000204 від 21.04.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 28 частиною другою ст. 437 КК України КК України («Урядовий кур`єр» №124 (7784) від 19.06.2024); 
виклик для вручення повідомлення про підозру та проведення допиту підозрюваного і інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №22023230000000204 від 21.04.2023 року на 24, 25 та 26 червня 2024 року в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. у найближчий територіально розташований підрозділ Служби безпеки України («Урядовий кур`єр» №124 (7784) від 19.06.2024);
здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №22024230000000280 від 28.06.2024 року відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2024 («Урядовий кур`єр» №141 (7801) від 12.07.2024);
завершення спеціального досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження №22024230000000280від 28.06.2024 року («Урядовий кур`єр» №152 (7812) від 27.07.2024);
виклик для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та вручення обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні №22024230000000280від 28.06.2024 року на я 1, 2, 3, 5 серпня 2024 року з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. до найближчого територіально розташованого органу Служби безпеки України («Урядовий кур`єр» №№152 (7812) від 27.07.2024).
Крім того, під час судового провадження ОСОБА_5 було повідомлено про:
виклик у судове засідання до Херсонського міського суду Херсонської області на 09.10 2024 о 10 год 00 хв з розгляду кримінального провадження №22024230000000280від 28.06.2024 року («Урядовий кур`єр» №201 (7861) від 04.10.2024);
виклик у судове засідання до Херсонського міського суду Херсонської області на 22.10 2024 о 14 год 30 хв з розгляду кримінального провадження №22024230000000280від 28.06.2024 року («Урядовий кур`єр» №208 (7868) від 12.10.2024);
виклик у судове засідання до Херсонського міського суду Херсонської області на 05.11 2024 о 11 год 00 хв з розгляду кримінального провадження №22024230000000280від 28.10.2024 року («Урядовий кур`єр» №220 (7880) від 30.10.2024);
виклик у судове засідання до Херсонського міського суду Херсонської області на 15.11 2024 о 10 год 30 хв з розгляду кримінального провадження №22024230000000280від 28.10.2024 року («Урядовий кур`єр» №229 (7889) від 12.11.2024);
виклик у судове засідання до Херсонського міського суду Херсонської області на 03.02 2025 о 13 год 30 хв з розгляду кримінального провадження №22024230000000280від 28.10.2024 року («Урядовий кур`єр» №21 (7946) від 28.01.2025).
Проте, будучи викликаним належним чином як до органів досудового розслідування, так і до Херсонського міського суду Херсонської області в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 у призначений час та місце без поважних причин не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив.
11.9. Наведені обставини, на переконання Суду, свідчать про відмову обвинуваченого від права на доступ до правосуддя, а саме бути присутнім на судових засіданнях (предстати перед судом), від права на захист, а саме обирати на власний розсуд спосіб захисту.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 28, частиною другою ст. 437 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.
2. Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з дня його фактичного затримання на виконання цього вироку.
3. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме документи, що надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.
4. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до моменту затримання ОСОБА_5 на виконання цього вироку.
5. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
6. Прокурор, обвинувачений, захисник мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
7. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя	ОСОБА_1