ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3136/25 Справа № 204/8600/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Некрасов О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 грудня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Пономаренко Ю.І. на постанову Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу та стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 ,
захисника Пономаренко Ю.І., 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року 05 серпня 2025 року об 11 годині 28 хвилин в м. Дніпрі, вул. Криворізька, буд. 41  ОСОБА_1  керував транспортним засобом BMW 3251, номерний знак  НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а саме ніколи його не отримував, правопорушення вчинено повторно протягом року відповідно до постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА №4151312 від 26 лютого 2025 року, чим вчинив порушення вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року, зазначивши, що постанову суду від 29 жовтня 2025 року вона отримала на електронну адресу суду лише 06 листопада 2025 року. 
По суті просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
       Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що до матеріалів справи не було долучено записів з відеореєстраторів (боді камер/реєстраторів службового автомобіля) патрульних поліцейських, які у складі екіпажу «Легіон 411» здійснювали чергування 05.08.2025 року, та якими було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №413052 від 05.08.2025 року відомостей про те, що здійснювалася фіксація за допомогою технічних засобів не зазначено, хоча ця графа передбачена. Зауважує, що в подальшому, за запитом судді Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надано копії всіх наявних в Управлінні відеоматеріалів події, що мала місце 05.08.2025 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413052 за ч. 5 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відеозапис надано на DVD-диску. Зазначає, що під час судового розгляду справи та при постановленні судового рішення, судом визнано основним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, наданий представниками Управління патрульної поліції саме на запит суду відеозапис подій, що відбувалися 05.08.2025 року. Вважає, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином перебирає на себе функції обвинувача. Вказує, що судом наголошено, що відомості про здійснення працівниками поліції відеофіксації подій, що відбувалися 05.08.2025 року під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу, отримані за результатами вивчення рапорту працівника патрульної поліції, який на думку сторони захисту не є письмовим доказом, тому посилання на даний документ є необґрунтованим та безпідставним. Зауважує, що лише протокол може містити відомості, необхідні для вирішення справи, зокрема, відомості щодо технічних засобів відеозапису правопорушення. До того ж, вказує, що з долученого до матеріалів справи відеозапису не видається можливим встановити чи дійсно автомобіль здійснював рух, що є об`єктивною стороною правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП. Вважає, суд був не вправі застосовувати до ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він посвідчення водія не отримував.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 жовтня 2025 року, апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 15 листопада 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, відповідно до ч.ч.1-3 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. Матеріали справи не містять жодної інформації стосовно направлення у строк, передбачений вимогами ст. 285 КУпАП, тобто протягом трьох днів, копії повного тексту постанови суду 1-ої інстанції особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі захисник вказує, що копію постанови вона отримала на електронну адресу суду лише 06 листопада 2025 року. Отже, враховуючи все вищенаведене, зокрема, не надіслання судом ОСОБА_1 копії судового рішення у встановлений законом строк, не доведення матеріалами справи дати отримання останнім копії оскаржуваної постанови суду, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
       Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Так, частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Диспозиціями ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП, рапортом поліцейського, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, довідкою щодо неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія, відеоматеріалом.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи особою, яка не має права на керування транспортним засобом відповідної категорії, повторно протягом року.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
       Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції з власної ініціативи вдався до збирання доказів винуватості ОСОБА_1 шляхом витребування відеозапису, апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.
       Відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Так, з наявного в матеріалах справи рапорту командира 1 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Стасенка В. від 05 серпня 2025 року вбачається, що подію, яка мала місце 05.08.2025 року, було зафіксовано на нагрудні відео реєстратори №№ 455547, 761279, 473328.
       Тобто факт здійснення відеофіксації відображено в матеріалах справи, тому витребування даних відеозаписів не є збиранням доказів, як на це вказує апелянт.
       При цьому, згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Таким чином, суд діяв відповідно до вимог ст.ст.252,280 КУпАП, а доводи апелянта в апеляційній скарзі є голослівними, оскільки спростовується вищевикладеним.
       Крім того, апеляційний суд зауважує, що відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на найменування технічного засобу відеофіксації не спростовує факту наявності події та складу адміністративного правопорушення та не здатне поставити під сумнів допустимість протоколу в цілому. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі, є належним та допустимим доказом.
       Зміст долученого до справи диску свідчить про те, що на ньому зафіксовано саме події, які є предметом розгляду у даній справі, вони відображають фактичні дані, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1  у його вчиненні. Відтак, долучений до справи відеозапис у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано покладений судом в основу постанови. 
       До того ж, апеляційним судом не береться до уваги посилання захисника на те, що ОСОБА_1  не здійснював керування транспортним засобом BMW 3251, номерний знак  НОМЕР_1 , оскільки вказане спростовується дослідженими під час судового розгляду відеозаписами із нагрудних камер патрульних поліцейських, під час дослідження яких  ОСОБА_1  не заперечував факту здійснення керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, також не заслуговують на увагу, оскільки відсутність наразі у ОСОБА_1 посвідчення водія не перешкоджає позбавлення його права керування транспортними засобами протягом строку, визначеного судом, оскільки суд позбавляє його не самого посвідчення водія (документу), а саме права керування транспортними засобами, що узгоджується із п. 23 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» та п.7 «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», згідно яких у разі коли за отриманням посвідчення водія звертається особа, позбавлена в установленому порядку права на керування транспортними засобами, після оформлення посвідчення водія уповноважений працівник ТСЦ МВС викликає поліцейських для його вилучення. У такому разі оформлене посвідчення водія вважається виданим, але особа його не отримує.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокату Пономаренко Ю.І. строк на апеляційне оскарження постанови Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Пономаренко Ю.І. — залишити без задоволення.
Постанову Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот